BIHAXG TILL K. SV. VHT. AKAD. HAXDL. BAND. 9. N:0 12. 29 



svafvelsyra, med eter, så öfvergår i sjelfva verket nästan allt 

 rhodanvätet till etern. Följande exempel må anföras härpå. 



100 e'r. rhodanammonium löstes i sin lika vis-t vatten. 

 Den för frigörandet af all rhodanvätesyran beräknade mäng- 

 den svafvelsyra löstes i sin dubbla vigt vatten. De kalla 

 lösningarne blandades och extraherades derpå tvenne gånger 

 med 500 cc. eter, hälften hvarje gång. I vattcnlösningen 

 efter extraktionen bestämdes halten af rhodanväte. Det be- 

 faus att 5 pct af den ursprungliga mängden ännu var kvar 

 och hade sålunda undgått extraktionen. Redan vid första 

 extraktionen öfvergick 00 pct af rhodanvätet till etern. 



Vid extraktionen med eter förtjenar följande fenomen 

 att omnämnas. 



Frigöres rhodanvätesyran med vanlig engelsk svafvelsyra 

 och opereras så, att lösningen är concentrerad och kall (saltet 

 löst i omkrino- sin lika vifft vatten, svran i sin dubbla vigt 

 deraf), så färgas lösningen intensivt röd. Extraheras omedel- 

 bart derpå med eter, så färgas denna likaledes mörkt rosen- 

 röd, men vattenlösningen blir alldeles klar. Färgämnet 

 öfvergår sålunda ytterst lätt till etern. Destilleras derpå den 

 röda eterlösningen, så inträder vid en viss concentration en 

 plötslig färgförändring från rödt till ljust gult. 



Etern blir äfven färgad rosenröd vid användandet af ren 

 conc. svafvelsyra, likaledes utspädd med sin dubbla vigt 

 vatten. Färgen är dock här något mindre stark. Afven när 

 rhodanvätet frigöres med ren saltsyra (köpt) inträdde färg- 

 ning, fast svagare. Blott en gång har jag bekommit en salt- 

 syra, som icke gaf något färgadt rhodanväteextrakt. 



Saltsyra, framställd af koksalt och svafvelsyra, och den 

 erhållna gasen renad genom att passera en lösning af jern- 

 vitriol, visade sig gifva ett fullkomligt vattenklart rhodan- 

 väteextrakt. 



Ett nödvändigt vilkor är, att lösningen som skall extra- 

 heras är concentrerad. Ju mera utspädd den är, ju otydligare 

 är reaktionen. 



Då det är bekant, att nitriter färga en conc. lösning af 

 rhodankalium röd, så synes fenomenet bero på en halt af 

 dylika i de använda syrorna. 



Den rena conc. svafvelsvran är sålunda icke fullständigt 

 fri från nitros. Denna omständighet förtienar att aktgifvas 

 på vid jodstärkelsereaktioner. Jag har sålunda funnit att 



