30 CLAESSON, OM RHODANVÄTESYRA. 



klorzink-jodkalium-stärkelselösriiBg, surgjord med ofvanDämnda 

 rena saltsyra äfven efter 14 dagars förlopp var fullständigt 

 vattenklar, under det att under samma förhållanden men vid 

 användning af ren svafvelsyra redan efter några "timmar 

 lösningen är svagt blå, och efter ett dygn till och med en 

 blå fällning har visat sig. 



Underkastas blandnino-en af eter- och rhodanväte destilla- 

 tion, så börjar vätskan att koka vid eterns kokpunkt. Så 

 småningom stiger temperaturen tills den uppnått omkring 

 Ii3\ der den förblir nästan konstant under den fortsatta de- 

 stillationen. Temperaturen hos den bortgående ångan höjer 

 sig knappast öfver det nämda gradtalet, deremot fortfar den 

 i vätskan sjelf att stiga ända tills mot slutet den uppnår 79'. 

 Destillatet är i början fritt från rhodanväte. Så småningom 

 börjar det dock att innehålla spår deraf och mängden ökas 

 allt efter destillationens fortgång, så att det mot slutet öfver- 

 gående innehåller enligt utförda bestämningar från 4 — 5 pct 

 rhodanvätesyra. Destillatet innehåller äfven cyanväte, hvilket 

 dock uppträder der senare än rhodanvätet. Mot slutet är 

 destillatets halt af cyanväte ganska betydlig: 2 — 3 pct. Utom 

 de nn nämda kropparne innehåller destillatet äfven vatten, 

 som understundom mot slutet af destillationen öfversfår i 

 större mängd än den rhodanväte- och cyanvätehaltiga etern 

 förmår hålla upplöst, och som derför afsätter sig som ett 

 särskildt lager på bottnen af kärlet. 



Ofvergå vi nu till vätskan i retorten, så undergår den i 

 början ingen synbar förändring. Så småningom antar den 

 ilock en gul färg, eller om vätskan frän början var röd, för- 

 ändras denna färg plötsligt till gul. Vid en viss punkt börjar 

 lösningen att grumlas af en gul kropp som utkristalliserar. 

 Sker destillationen hastigt, så att badets temperatur är tem- 

 ligen hög, så ger sig denna punkt tillkänna genom en plöts- 

 ligt inträdande liflio- koknino;, hvilket vid lånajsam destillation 

 icke förmärkes. 



Från den punkt, då den gula kroppen börjar utkristalli- 

 sera visar si^ vätskan i retorten ha konstant sammansättning; 

 ända till destillationens slut, liksom de bortgående ångorna 

 visa en temligen konstant temperatur af omkring 63 ^ Den 

 tillökning i halten af rhodanväte som skulle inträda, der- 

 igenom att mera eter än rhodanväte öfvergår i destillatet, 

 täckes sålunda jemnt, derigenom att en motsvarande mängd 



