40 CLAESSON, OM KHODANVÄTESYRA. 



Förhållandet mellan rhodan- och silfvcrmän^derna är 

 sillunda konstant, älven om conccntration och mängden af 

 närvarande syra vexla. Variationen är icke större än Y^^^ 

 cc. uormallösuing. De residtat som man enligt denna metod 

 erhåller öfverensstämma med titreringen i neutral lösning 

 eller differera åtminstone ej mer än 0,i — 0,2 cc. -^/^^ n. derifrån. 



Beträffande denna metod må vidare anmärkas, att för 

 den som har dåligt färgsinne och särskildt är grönblind, så- 

 som förhållandet är med författaren, är ändpunkten här mycket 

 lätt att träffa, hvilket deremot icke är möjligt enligt Mohr's 

 metod, icke ens efter en lång öfning. Jag har särdeles ofta 

 varit i tillfälle att sröra klorbestämninsrar vid verkställda vatten- 

 analyser, men då alltid måst anlita andra person, oaktadt trä- 

 get bemödande å egen sida att urskilja den röda nyansen i 

 det gula. 



På rhodanvätets oxidation i sur lösning medelst perman- 

 ganat till svafvelsyra och cyanväte kan äfven rhodanvätets 

 bestämmande grundas. Volhard har till och med föreslagit 

 att fastställa permauganatcts oxidationsvärde genom dess in- 

 verkan på en mycket utspädd lösning af rhodanammonium. 

 »Die Resultaten der Titrestellung stimmen bei wiedcrholten 

 Vcrsuchen bis auf ^/^^ cines Cubikcentimeters Uberein». 



Man behöfver icke här såsom vid oxidation af oxalsyra 

 först uppvärma lösningen, utan den går hastigt redan vid 

 vanlig temperatur och bäst i saltsur lösning. Andpunkten 

 är fullkomligt lika skarp som vid oxidationen af oxalsyra. 

 Det skulle sålunda synas som om rhodanvätet läte sig sär- 

 deles skarpt bestämmas enligt denna metod. Anställda för- 

 sök visa emellertid att detta icke utan correction låter sig 

 göra. Man erhåller enligt denna metod rhodanvätets mängd 

 för låg och lägre ju större utspädningen är. 



Oxidationsvärdet hos permanganatet var faststäldt med 

 fullkomligt ren oxalsyra. 1 gr. oxalsyra = 88,9 8 8 cc. chamre- 

 leon. 20 cc. '^j normal rhodanlösning försatt med tillräcklig 

 mängd saltsyra oxiderades med 65,6 cc. chamaeleonlösning 

 under det att 66,6 cc. var beräknadt. 20 cc. ^j^^ normal 

 rhodanlösning utspäddes till omkring 1 1. Vid oxidationen 

 åtgick nu endast 62,2 cc, chamreleon. I förra fallet erhölls 

 rhodanvätets mängd 1^/^ pct för låg, i senare fallet 6^/^ pct 

 för låg. Orsaken härtill vill jag lemna derhän. Det kan 

 möjligen vara den, att en del kvarstannar såsom cyansulfin- 



