8 AXEL HAMBERG, HYUKOGRAFISK-KEMISKA IAKTTAGELSER. 



att undersökningarna företagas ombord. Om man arbetar på 

 fasta landet, ger titreringen mycket bättre resultat än bestäm- 

 ningen med areometer, och på hafvet i sjögång är skilnaden 

 metoderna emellan ännu större. 



Vid samtliga titreringar använde jag tvänne kranbyretter 

 och en pipett, likaledes försedd med kran. Byretterna rymde 

 33 cubikcentimeter hvardera, samt voro graderade i 0,05 cc; 

 0,01 cc. kunde säkert afläsas. För att underlätta afläsnino;en 

 begao-nades alltid s. k. Erdmannska simmare, hvilka visade 

 sig särdeles praktiska i synnerhet vid titrering under sjögång. 

 Den ofvannämnda pipetten rymde 10 cc. mellan tvänne märken, 

 inristade på rör af ganska fin kaliber. Mätapparaterna voro 

 kalibrerade af mig före expeditionens början. 



Pipetten användes till uppmätning af hafsvatten, den ena 

 bvretten till silfvernitratlösnius-eu och den andra till en klor- 

 natriumlösning, som i det närmaste motsvarade silfverlösningen 

 och tienade till att ställa den samma. Klornatriumlösnino-en 

 förvarades i tillsmälta glasrör, af hvilka jag medförde en mer 

 än tillräcklig mängd. Kloren var deri bestämd genom tre med 

 hvarandra väl öfverensstämmande vägningsanalyser. Dessa in- 

 smälta lösninoar visade sio; vara oundffäno-liaa och besfao-nades 

 derföre ofta. 



Rymden af pipett och byretter var så tilltagen, att den 

 skulle lämpa sig för titrering med en silfvernitratlösning, af 

 hvilken 3 cc. fälde 1 cc. hafsvatten. Jag valde detta för- 

 hållande, emedan jag trodde mig på detta sätt kunna uppnå 

 en tillräckliga nosfsrannhet genom ett temlio-en stort mått 

 på kloren — samt en ej alltför stor fällning i förhållande 

 till vätskans volym utan att nödsakas använda destilleradt 

 vatten. 



]\led afseende på noggrannheten af de på ofvannämnda sätt 

 gjorda klorbestämningarna tror jag mig kunna anslå 0,0 o 2 proc. 

 såsom maximum-, 0,0 o i proc. såsom mediumskilnad mellan 

 två på samma vatten omsorgsfullt gjorda titreringar, hvilket 

 för hafsvatten af vanlig salthalt skulle gifva en osäkerhet af 

 + 0,0 2 5 proc. af den bestämda qvantiteten. ]\Ied areometer 

 torde man sällan kunna undvika fel kanske tio gånger så stora 

 som dessa. 



Såsom en illustration till den finess, med hvilken kloren 

 kan bestämmas på ofvannämnda sätt, vill jag hänvisa till nedan- 

 stående titreringar, af hvilka den första serien, som visar 



