10 AXEL HAMBERG, HYDROGRAFISK-KEMISKA IAKTTAGELSER. 



Deremot vet jag ej, hvad som skulle hindra att af klor- 

 mängden beräkna specifika vigten. Den invändningen kan 

 naturligen göras, att förhållandet mellan hafssaltets olika be- 

 ståndsdelar kan vara olika i skilda vatten, och att man således af 

 en riktig titrering skulle kunna räkna sig till en oriktig specifik 

 vigt. Men man löper ju fara att begå samma fel, när man af 

 klorhalt beräknar salthalt. Ett ondt får visserligen ej försvara 

 ett annat ondt, men detta onda är sannolikt af en så obetvdlig 

 beskaffenhet, att man torde få tvifla på dess existens — och 

 hafssaltets sammansättning är ju nästan oföränderlig, åtminstone 

 får man väl anse motsatsen vara långt ifrån bevisad. 



För ott fastställa förhållandet mellan eo-entlis' vifft och 



klormängd har jag på tio olika vatten tagit den specifika 



. 0° ' "^ . 



vigten vid ^ med pyknometer samt omsorgsfullt titrerat på 



dem. Kesultatet står sammanfördt i nedanstående tabell. 



Det tal, som jas- sökt att bestämiria, är en koefficient 

 fep. v. ^, — 1 



^ ^- 



Såsom svnes af ofvanstående är detta tal ei fullt identiskt 



för vatten af olika salthalt, utan ökas, när denna minskas, och 



tvärtom. 



Vid beräkninoarna har iao- användt föliaude enkla formel: 



O' 



Sp. 



= 1 4- Cl (0,0014- 



0,000003 Cl) 



Cl = gram klor per liter vid 0\ Till hvilken noggrannhet jag 

 genom denna formels användande kan komma, synes af tabellen. 



