48 AXEL HAMBERG, HYDIIOGRAFISK -KEMISKA IAKTTAGELSER. 



innan har jag af klormängden beräknat ^) den specifika vigten 



0° "^ . . . t° ' 



vid j3 och af detta tal den specifika vigten vid ^s d. v. s. den 



specifika vigten af fjordvattnet vid temp. in situ i förhållande 

 till rent vatten af + 4° såsom enhet. Af dessa i tabellen på 

 sid. 40 — 43 uppförda beräkningar framgår, att vattenlagren i 

 fjordarna ligga trygt och säkert på hvarandra. Derom vitna 

 alla bestämningarne så när som på ett obetydligt undantag. 



Tillvaron af ett kallt vattenlager mellan tvänne varma, 

 detta egendomliga temperaturförhållande, som under sommar- 

 månaderna sannolikt är ganska vanligt i de grönländska fjor- 

 darne, har förut blifvit iakttaget på fi.erc ställen såväl i arktiska 

 som antarktiska trakter. Af särskildt intresse äro uti när- 

 varande fall några norska fjordar, hvilka visserligen besitta 

 mycket högre värmegrader, men som dock genom dessas in- 

 bördes anordning visa sin otvetydiga slägtskap med de af mig 

 undersökta. jMohn ^), som egnat uppkomsten af ofvannämnda 

 temperaturfördelning en intressant diskussion, anser, att för- 

 klaringsgrunden får sökas uti årstidernas vexlingar och bevisar 

 riktigheten af sin äsi^t genom afgörande och talrika observa- 

 tioner från Vestfjordens innersta del. 



I det han talar om vinterköldens verkningar, säger han: 

 »Das von oben erkältete Wasser bekommt dadurch ein grösseres 

 specifisches Gewicht und hat eine Tendenz zum Herabsinken, 

 falls das daruntcr liegende Wasser weniger dicht ist. In den 

 unteren Schichten ist aber, sowohl an der Kliste als im Meere, 

 das specifische Gewicht wegen grösseren Salzgehaltes etwas 

 höher, und also wird das Sinken des erkälteten Wassers nur 

 langsam geschehen, wenn es liberhaupt Statt findet. Mit der 

 Friihlingssonne werden die Schichten der Oberfläche aufs Neue 

 erwärmt, und die Erwärmung dringt allmählich durch das 

 AVasser herab. Die oberen Schichten haben eine mit der 

 Tiefe abnehmende Temperatur, die unteren beharren noch im 

 w^interlichen Zustande, d. h. die Temperatur wächst mit der 

 Tiefe, und diejenige Tiefe, nach welcher die sommerliche Er- 

 wärmung herabgedrungen ist, bietet ein Minimum von Wärme 

 dar». Detta minimum sjunker under sommarens fortsatta verk- 



') Se sid. 10. 



2) Petekmann's Mitth. Ergänzungsheft 63, s. 14. 



