BIHANG TILL K. SV. VI',T.-AKAD. HANDL. BAND 9. N:0 16. 51 



en återstod af sommarens värme, hvilken imder vinterns ocli 

 isbergens fortsatta verkningar torde fullständigt försvinna. Det 

 skulle då uppstå en med djupet oafbrutet växande temperatur. 

 Men huru kan nu trots vintrarues årligen återkommande 

 och isbergens aldrig hvilande verksamhet, bottenlagren bibe- 

 hålla sin höga temperatur? Jag tror, att en förändring snart 

 skulle inträffa, om fjordarna ej stode i förbindelse med hafvet. 

 Visserligen äro de delvis afstängda genom höga bottentrösklar, 

 men dessa kunna omöjligen hindra, att den utgående fjord- 

 strömmen framkallar en reaktionsströni af vatten från hafvet, 

 eller att detta vid Jivarje högvatten söker sig in i fjordbassinen 

 och genom sin större tijngd sprider sig i de xindersta lagren. 

 Men derföi-e är det nödvändigt, att vid mynningen uppträder 

 ett hafsvatten, som har tillräckligt hög salthalt och temperatur 

 för att efter sin strid med den utgående och ofvanlie-^ande 

 fjord strömmen kunna gifva sitt bidrag till vidmakthållandet af 

 det varma bottenlagret. 



Hvilket vitnesbörd mina bestämningar i detta afseende 

 gifva, har jag redan på sid. 34 omtalat. Vid bottnen af 

 Arsukfjorden har jag funnit en salthalt af 3,41 1 proc. och en 

 temperatur af + 1,°8, under det jag ingenstädes på bankarne 

 utanför Grönlands vcstkust träffat en salthalt öfverstio-ande 

 3,37 5 proc. Temperaturen i de djupare lagren (omkr. 50 — 125 

 meter) har i allmännhet blifvit funnen ganska låg, till och 

 med under 0°. Det kan således ej vara tal om, att hafsvattnet 

 under sådana förhållanden skulle kunna verka på fjordens 

 bottenlager. Det komme endast att ligga helt obetydliot 

 djupare i fjorden än utanför den samma. Men redan den om- 

 ständigheten, att på bottnen i fjorden förekommer en höo-re 

 salthalt än på kustbauken, är åtgörande för, att det måste 

 under någon årstid uppträda andra förhållanden utanför Vest- 

 grönlands kuster än de af mig sommartiden funna. 



Det har förut visats, att emedan den ostgrönländska polar- 

 strömmcn under senhösten och vintern sammandrager sio- och 

 icke sänder någon is till Kap Farvel, man har rätt att vänta 

 sig högre salthalt och högre temperatur under dessa årstider 

 i hafvet vid Grönlands vcstkust. Vintertiden skulle således 

 fjordens varma och salta bottenlager kunna påräkna nya bidrag 

 af värme och salthalt, nödvändiga för sin existens. 



