BlilAXG TILL K. SV. VET. AK.\U. H.\NDL. B. 3. N:0 2. 5 



Af dessa båda försök till en gruppindelning har FoRS- 

 sELLEs' blifvit förbisedt men Logans blifvit verldsbekant samt 

 derigenom sannolikt ledande inverkat på forskningarne inom 

 andra länder. Då äfven hos oss detta i någon mon torde 

 hafva varit fallet, är det ej utan ett visst intresse att först 

 något närmare lära känna resultatet af de utländska under- 

 sökningarne, innan vi öfvergå till det inom Sverige vunna. 



CanadaS azoiska formation delas af Logan uti två stora 

 system, ' Lcnirentian" och "Huronian\ Det förra omfattar 

 gneiserna, det sednare vissa finkorniga och finskifriga kristal- 

 liniska bergarter. Mellan båda råder i allmänhet en diskor- 

 dant lagring, hufvudsakligen antydd deraf att de huroniska 

 bildats till stor del på bekostnad af de laurentiska. Men 

 öfvergång lär heller icke saknas. De laurentiska gneiserna 

 äro i allmänhet röda, magnetitförandc, än grofva och graniti- 

 ska, än finkorniga och väl skiktade samt vexlande med horn- 

 blendeskiffer och kornig kalksten, i hvilket fall äfven "eiiri- 

 tiska" eller qvartsitiska mindre lager förekomma, stundom 

 med konglomeratartade bildningar. Gråa gneiser synas vara 

 sällsynta, men egendomliga, gråa, stundom gneisartade bild- 

 ningar förekomma på vissa ställen med betydande miägtighet 

 ehuru med rino;a utbredning. Dessa hafva srifvit anledning 

 till det laurentiska systemets delande i två afdelningar, en 

 undre och en öfre, den sednare ojufattande just dessa sist- 

 nämnde, hvilka på grund af sin trikliniska fälts,pat blifvit kal- 

 lade "anorthositer" i motsats till undre afdelningens ortoklas- 

 gneiser. De karakteriseras äfven af pyroxen- och augit-mine- 

 raler och torde icke ega någon motsvarighet inom Sveriges 

 egentliga gneisbildningar. Det allmänna namnet ^å denna 

 yngre afdelning är "Labradorian" eller "Norian". De huro- 

 niska bildningarne, särd'eles de äldre, vitmärkas af betydande 

 grönstensmassor och dermed i samband stående o-röna skiffrar, 



sökningar. Dervid är dock att hågkomma. att inom Sverige knappast 

 något motsvarande torde finnas till Telemarkens "anden svite", att 

 döma af Keilhacs beskrifning (Magazin for Xaturvidenskaberne, I 

 Bind), samt att Forselles 1 andra högst vigtiga frågor tydligen rönt 

 föga inflytande från Keilhaus sida. I Amerika åter har. enligt Sterry 

 HuNTS uttalande, (jfr "Cleognosy of the Appalachians" etc. American 

 Naturalist V. 8. 1871.). Telemarkens geologi först blifvit bekant genom 

 Macfarlanes comparativa studier (jfr Oanadian Naturalist VII. 125. 

 1862) samt derigenom visats vara öfverensstämmande med Oanadas 

 i hvad som rörde de azoiska bergarterna, men isynnerhet en viss del 

 deraf (Huronian). 



