ö D. IIUMMEL, OM SVERIGES LAGRADE URBERG. 



Euritformationen. 

 Pilbolitiska d:o. 

 Urkalk d:o. 



Äldsta orranit och orneis d:o. 



o c 



Den sistnämnda delar han uti jerngneis (med jerngranit) 

 samt äldsta röda och grå gneiser (med deras graniter) ^). 



Den äldsta röda och c/råa (jneisen, af hvilken den sednare 

 är yngre än den förra, äro enligt Forsselles utbredda i ]\Iälar- 

 trakten m. fl. ^). 



Ät Jerngneisen (incl. "jerngranit") gifver Forsselles en 

 storartad utbredning. Frän Torne till Kalmar, äfveusom ut- 

 efter Kattegatt, bildar den kusten, säger han i sin afhandling. 

 På kartan ser man derjemte, huru stor del af det inre landet, 

 den upptager. Dit räknas också de gråaktiga varietetcr, som 

 i densamma bilda underordnade lager. 



Urkalkfor mation en omfattar våra förnämsta kalklager samt 

 dermed vexlande hälleflintor. 



Den pilbolitiska formationen utmärkes genom en grön 

 glimmerart, pilbolit^). Då denna glimmer träffas såväl i 

 gneis som hälleflinta, qvartsit m. fl. bergarter, så äro också 

 dylika bildningar af F. sammanförda. A sid. 289 säges pil- 

 bolitgneisen vara äldst inom denna grupp. Den benämnes 

 äfven "protogyugneis". Till äldre delen, men öfverlagraude 

 gneisen, föras äfven pilbolitqvarts (Jemtland *) och Nerikes 

 malmtrakter) pilbolitskifter, leptinit, granulit och iuicrskiff'er 

 (Örebro län), hvilka alla förekomma tillsammans. Dessa berg- 

 arter innehålla också stundom lager af kalksten (sid. 290 och 

 297). 



Euritformationen, eller Forsselles' yngsta länk^) af urberget, 

 utgöres af Elfdalens "syenitporfyr" (äldst), euritporfyr samt 

 en art gråvacka, "eiiintes arenaceus", med fragraenter af lik- 



') Jfr ""Saxorum Characteres ex praesenti mineralogise statu breviter ex- 

 ponendi periculum" Auctore I. H. a Forsselles 1. c. 18ö5, sid. 288. 



=) 1. c. sid. 288. 



'•*) Afven i viss mou "leptinit"' och ■"argillit"', hvilka hos F. betyda glim- 

 merarter, efter hvilka bergarten erhåller sitt namn. 



*) Till urformationens pilbolitiska afdelning räknar F. vissa fjiillbild- 

 ningar i öfverensstämmelse med Hisinger. men i strid med Keilhau 

 (Magaz. for Naturvidensk. 1832), hvilken först insåg deras samman- 

 hang med de sihiriska bildningarne i närheten. 



") Om denna säger han 1. c. sid. 282: "Formatio Euritica Gneisso est 

 superstrata tali, quale in regionibus litoralibus !>eptentrionis com- 

 mune est, quod nos vocavimus Gneissum ferreum". 



