BIHANG TILL K. SV. VET. AK.\n. H.\NDL. BAND. 3. N:0 2. 13 



Anordningen och den relativa mängden af de olika be- 

 ståndsdelarne förläna åt bergarten vissa utmärkande vexlingar 

 i struktur och färg, genom hvilkas noggranna iakttagande och 

 öfversigtliga framställande på kartor man kan erhålla en ganska 

 fullständig bild af böjningar och förkastningar, stundom också 

 värdefulla bidrag till utredandet af lagerföljden inom hela 

 gneisbildningen. Bland de för sin struktur mera anmärk- 

 ningsvärda röda gneisvarieteterua kunna följande anses ega 

 en stor betydelse för hvarje försök till utredning af lagringen: 



Var. 1) grof^ granitartad, röd gneis, der mineralernas ens- 

 artade och jemna fördelning gifva bergarten ett blott otyd- 

 ligt gneisigt utseende, beroende förnämligast på den under- 

 ordnade rol glimmern innehar. Detta mineral är likväl van- 

 ligen ordnadt så, att en viss parallelstruktur uppkommer, eller 

 så att den qvartsblandade fältspatsmassan delas uti ett par 

 linier breda samt en tum långa tillspetsade partier, derigenom 

 något påminnande om den s. k. ögonstrukturen, med den 

 skilnad, att hos den oranitartade oueisen ett sammanhang; 

 råder mellan fältspatspartierua, hvilket icke är fallet hos en 

 verklig ögöngueis. Qvartsen är sällan utsöndrad i större, 

 tydliga korn utan mestadels blott fint insprängd i fältspaten. 

 Denna bergart är en bland typerna för den s. k. jerngneiseu. 

 Inom vissa trakter ser man också parallelismen hos glimmer- 

 bladen alldeles försvinna, eller giimmermängden ansenligt 

 förminskas, i hvilka fall man har att göra med en fullkomligt 

 "■rauitlik bero-art. Till skilnad från de eg-entlio-a, massformio-t 

 och med skarp begränsning uppträdande graniterna, kan nämnda 

 bergart, så ofta den verkligen visar sig stå till gneisen i ett 

 innerligt samband, lämpligen utmärkas med det redan af Hi- 

 Si^JGER använda namnet " g7'anitgneis" ^). Genom dess särskilda 

 betecknande på kartor, blifver det också för andra möjligt 

 att åt denna bildning egna den uppmärksamhet, den så väl 

 torde förtjena. Det är nämligen alls icke otänkbart, att denna 

 granitlika bergart, fastän tillkommen synbarligen samtidigt 

 med den omgifvande gneisen och således tidigare än de egent- 

 liga, massformigt ajenom samma gueiser uppsättande grani- 



') Detta namn har också af Prof. Tokell återupptagits för Geol. byråns 

 pi^blikationer. .Härmed bör icke förvexlas benämningen "gneisgranit", 

 hvilken fortfarande lämpligen kan användas för att utmärka skifrig- 

 heten hos vissa graniter, men hvilka uppträda sjelfständigt och icke 

 förete någon öfvergång till gneisen. 



