16 D. HUMMEL, OM SVERIGES LAGRADE URBERG 



omkring Uddevalla samt sannolikt öfver stora sträckor efter 

 vestra kusten, ända ned till Hallands Väderö. På grund af 

 den tydliga skiktningen närmar den sig ganska mycket den 

 efterföljande, under det den i sin kristalliniska utbildning 

 öfverensstämmer mera med Södermanlands röda, under var. 

 3 beskrifna, särdeles då den är temligen glimmeriik. Afven 

 i Bleking m. fl. provinser träfias den. 



Var. 5) röd, bandig gneis, der genom mineralernas mera 

 egendomliga anordning en väl utpräglad skiktning uppkommit 

 af finkorniga, röda (fältspatsrika), grå (qvartsrika, ofta qvart- 

 sitiska) och mörka (glimmer- eller hornblenderika) lameller 

 eller små lager, hvilka till tjockleken likväl temligen noga 

 öfverensstämma med hvarandra och i allmänhet ej öfvcrskrida 

 en eller två tum. Hvad som, förutom den tvdliga skiktnin- 

 gen med olikfärgade, jemntjocka lameller, utmärker denna 

 gneis, är den isynnerhet inom vissa lameller framträdande 

 finkorniga, något sandstensartade strukturen, som gör berg- 

 arten till en öfverffånoslänk mellan ofneisen N:o 3 och 4 å 

 ena sidan samt de längre fram beskrifna mikrokristalliniska 

 bergarterna å andra. Det är också med" nämnda bergarter 

 den företrädesvis träffats i nära beröring. Understundom ses 

 i densamma inväxta, tumslånga fältspatskristallcr af grågrön, 

 matt färg (oligoklas) äfven som tvillingar eller mindre kri- 

 staller af blekröd ortoklas samt aflånga individer af horn- 

 blende. Det sistnämnda mineralet bildar äfven ofta för sig 

 små tunna ^röna lager, såmcdelst bidragande att föröka de 

 många färgvexlingarne. 



Juom denna gncisvarietet äro ofta lager och linser af 

 kornig kalksten anträffade. JNIalmer torde ej heller saknas. 



Den röda bando-neisen har stor utbredning inom vissa 

 trakter s.s. i Utö skärgård, på Kolmorden, SW:a Vermland, 

 Småland (möjligen äfven vid Gellivara malmfält) m. fl. Inom 

 dessa trakter hvilar den sannolikt alltid på gneiserna 3 och 4. 

 Omkring Venersborg har den också ganska stor utbredning, 

 der likasom S.W. om Lidköping utmärkt genom mera täta 

 lager af vexlande gröna och röda lameller, men hvilka O. 

 invid Venersborg äro till den grad genomdragna af små 

 fältspatslinser och ådror (ofta granitartade), att bergarten er- 

 liåller ett ögongneisartadt iitseende och slutligen också på 

 sådant sätt mot O. tyckes öfvergå till en grof granitgneis 



