BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAB. HANDL. BAND. 3. N:0 2. 17 



(eller granit) med röda fältspatsögon. Om denna täta varietet 

 tillhör gneiserna eller bör hänföras till hälleflintbildningen, 

 - är ännn icke iitredt. 



Afven finnas på vissa trakter röda eller blekröda gneiser, 

 som icke ntmärka sig genom någon mera egendomlig utbild- 

 ning af det ena eller andra mineralet, men likväl genom sin 

 allmänna habitus äro lätta att igenkänna och följa öfver stora 

 vidder samt vid en geologisk i;tredniug icke få lemnas nr 

 sigte. Att döma af deras läsfe torde de i hufvudsak motsvara 

 den nyssanförda bandiga gneisen. Men undet det denne sed- 

 nare är att anse som den närmaste fortsättningen uppåt af 

 gneiserna 3 och 4, är den här i fråga varande en tydlig fort- 

 sättning på de mindre väl skiktade röda, grofva 2;neiserna, 

 såsom den granitiska eller ögongneisen, någon gång äfven af 

 körtelgneisen. Den bibehåller också dessas utseende till en 

 viss grad, fastän kornet inom allt yngre lager också blifver 

 allt mindre och skifrigheten finare, såmedelst bildande en 

 sakta och gradvis öfvergång till hälleflinta. Då den hvilar 

 på proiogingneisen är den också likasom denne utmärkt ge- 

 nom den gröna, talklika glimmcrn. Der den utgör en fort- 

 sättning af ögongneis har den ofta också en med denna lik- 

 artad struktur, fastän fältspatsindividerna äro jemförelsevis 

 små, vid pass en linie i längd. Dessa finkorniga och fin- 

 strimmiga varieteter kunna måhända lämpligen sammanfattas 

 under namnet röd perlgneis (var. 6) på grund af fältspatens 

 vanligen något perllika utsöndring. Platsen för dessa gneiser 

 är, likasom för var. 5, oftast närmast under röd hälleflinta, 

 då sådan finnes, såsom förhållandet är i södra Nerike, i Små- 

 land, på Dalsland m. fl. ställen. 



'De egentliga gråa gneiserna^ hvilka bilda sjelfständiga af- 

 lagringar eller större fält, utan att inom dessa kunna sägas 

 vexellagra med röda, utmärka sig genom sin hvita och matta 

 eller färglösa och vattenklara fältspat (ortoklas och oligoklas) ^), 

 blå qvarts samt svartgrön, brun eller hvit gllmmer. Till dessa 

 komma ofta också i ringa mängd smutsgul, otydligt kristal- 



') Möjligen torde oligoklasen befinnas vara den rådande fältspaten i 

 dessa gneiser. Hittills gjorda mikroskopiska och kemiska undersök- 

 ningar häntyda derpå. I de röda är deremot ortoklasen utan tvifvel 

 den öfvervägande. 



2 



