22 D. HOIMEL, OM SVEHIGES LACKADE URBERG. 



icke öfverallt har den röda gneisbildningen fått oförhindradt 

 på sådant sätt utveckla sig. Ungefär vid nämnda gräns — 

 mot den röda hälleflintartade bildningen — framträda nem- 

 ligen inom vissa trakter rent gråa g-neiser, h\'ilka måste er- 

 kännas vara lika sjelfständiga, som de röda, om också ej af 

 sådan betydenhet. Dessa gråa framträda likväl icke plötsligt 

 eller med skarp gräns, utan de likasom tillkännagifvas eller 

 företrädas först af med dem likartade inlagringar inom den 



O C; 



röda gneisbildningen. 



. Detta allmänna förhållande antydes såväl af den ordning, 

 i hvilken gneisvarieteterna framträda, som af det beroende, 

 i hvilket särdeles vissa bland dem synas stå till hvarandra i 

 det att de företrädesvis träffas tillsammans. Huruvida det 

 också bekräftas af lagringsförhållandena i stort eller af hela 

 den geologiska bygnadens beskaffenhet, kan först vid redo- 

 görelsen för densamma ådagaläggas. 



Hvad beträfiiir de namn. som användts för gneisgrupperue, 

 så måste medgifvas, att de, som äro grundade på färgen, äro 

 under många förhållanden högst olämpliga. De som Prof. 

 Erdmann föreslagit (Protogen och Devterogen) äro redan 

 genom Törnebohms framställning befuuua vara oanvändbara. 

 Efter samråd med Chefen för Sv. Geol. Undersökning. Pro- 

 fessor O. Torell, har jag här sökt tills vidare afhjelpa 

 denna brist i det jag föreslår benämniugarne: "jerugueiseus 

 och granatgneisens regioner" för de båda stora afdelnin- 

 garne af gneiserna. Jerngneisens region anses då omfatta 

 de röda gneiserna med deras inlagringar, således också de 

 förut med namnet "blandade gneiser" (gråa och röda, blek- 

 röda) utmärkta bildningar, som utgöra öfvergången till de rent 

 gråa. Detta namn grundas naturligeu på maguetitens mer 

 och mindre rikliga mängd inom företrädesvis röda gneiser 

 samt på de s. k. jerngneisernas allmänna utbredning inom 

 våra flesta röda gneisfält. Granatgneisens region anses der- 

 emot omfatta de rent gråa, sjelfständiga gneiserna, hvilkas 

 egentligen utmärkande typ kan sägas vara ofta granatförande 

 och då blifvit kallad granatgneis (Södermanlands) ^). 



') Detta namn hal- nemligeu ännu ej blifvit användt för vissa i jern- 

 gneiserna inlagrade granatfövandc varieteter af obetydlig utbredning. 



