26 D. HUMMEL, OM SVERIGES LAGRADE URBERG. 



utpräglad skiktuing till följd af vexlande små lager af grön, 

 brun, grå och hvit färg. Detta förhållande beror då på när- 

 varon af hornblende, granat och t. o. ni. olivin, förutom de vanliga 

 mineralerna ^). Största utbredningen har den rent gråa varie- 

 teten med likformio; nåsrot skifrio; struktur. 



Fyndorter äro företrädesvis på eller i närheten af de gråa 

 trneiserna (wranatofneisre^ionen), till hvilka öfverofånsr också 

 rådei, således i Södermanland, Uppland, Vestmanland, Nerike 

 och på W. Dal. I Småland ser man den röda hälleflintan 

 uppåt öfvergå till en grå. innan den svarta vippträder. Så är 

 förhällandet äfven i Nerike m. fl. trakter. 



Var. 3) qvartsit (eller hvit liäUejiinta ") är en ljust hvitgrå 

 eller livito-ul bei-ofart, hvilken utmärker sig orenom sin stora 

 qvartsrikedom, sin vanligen täta och flintartade struktur samt 

 derjemte genom sin i allmänhet stora hårdhet. Glimmer och 

 fältspat äro högst underordnade. Dock saknas ej exempel 

 på, att glimmerns närvaro betingar en ganska tydlig skikt- 

 ning. Oftast uppkommer en sådan genom inlagringar af 

 andra bercjarter såsom kornio- kalksten m. fl., då man kan få 

 se båda bergarterna bilda med hvarandra särdeles täta vexel- 

 lagringar ^). 



Denna bergart står i nämaste samband med den gråa 

 hälleflintans aflagringar, der den har sin största mägtighet 

 (Utön, Dannemora(?)^) Sala, Kjerfvingborn); men den saknas 

 ej heller der den röda hälleflintans varieteter råda. Invid dessa 

 har den ofta en blekröd färg ^). I närheten af argillitlagets 

 bergarter blifver den uppblandad med, som det tyckes, det 

 för den afdelningen utmärkande mörka fiirgämnet; så är 



') Jfr beskr. till bl. ''Trom". En sådan egendomligt utvecklad varietet 

 kallade Prof. Erdmann euhjslt. (jfr Geogn. mineral, beskrifning öfver 

 Timabergs s:n. Vet.-Akad. Förh. 1849)." 



-) Deu har hittills städse blifvit beskrifven under namnet /läl/cffintd, 

 hvilket också torde vara bättre för den nära öfverensstämraelsen 

 under mikroskopet med öfriga hälleflintor, hvad strukturen beträffar. 



') Angående dessa förhållanden hänvisas till beskr. öfver bladen ''Trosa", 

 "Xi/Mpitvi" m. fl. 



■*) s. k. '"randig hälleflinta''. 



*) Likartad bergart träffas äfven som smärre lager i vissa gneiser, 

 exempelvis i den bandiga, röda. Så ser man äfven förhållandet under- 

 stundom vara med hälleflintan (och leptiten). Men dessa inlagringar 

 äro alltid mycket oansenliga och böra icke på en geologisk karta 

 sammanblandas med de här anförda, för så vidt man vill framställa 

 något annat än blott och bart de petrografiska olikheterna. 



