BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 3. N:0 2. 31 



råtets uppkomst) varit i viss mon krutaUinisk och sannolikt till 

 utseendet ganska öfverensstämmande med den vi nu se. 

 Isynnerhet konglomerater med bollar från väsentligt olika 

 bergarter häutyda härpå ^). 



Kjerulf ^) m. fl. hafva framhållit de kambriska och si- 

 luriska konglomeratbildningarnes stora vigt för bedömandet 

 af bergarternas forna beskaffenhet. Ännu större måste värdet 

 i nämnda hänseende vara af urformationens egna konglo- 

 merater ^). 



De kristalliniska bergarterna erbjuda mycket af intresse 

 vid en granskning under mikroskopet. På detta fält hafva 

 värdefulla undersökningar redan blifvit verkställda af Sorby, 

 Phillips, Zirkel, Yogelsang, Rosenbusch m. fl. Då likväl 

 föga eller intet blifvit gjordt för kännedomen om våra sven- 

 ska laofrade urbergarter, har iao- här nedan i korthet sökt 

 redogöra för några ännu visserligen mycket ofullständiga 

 försök i den vägen, men hvilka det på Geol. byrån samlade 

 materialet af preparater gjort till en pligt att efter hand an- 

 ställa. 



Gneiserna utmärkas för mikroskopet af en högst tydlig 

 kristallisation inom alla beståndsdelarne ^). Detta förhällande 



') Huru denna kristalliniska struktur skall kunna tänkas förenlig med 

 gneisernas vid samma tid bevisliga böjlighet, är en fråga, som jag 

 redan förut haft tillfälle något vidröra. (Jfr "Ofversigt af de geol. 

 förh. vid Hallandsås" i Ofvers. af K. vet-akad. förhandl. 1871, sid. 

 .599). Dervid påjjekades, att den fria kiselsyran (qvartsen) genom sin 

 nätformiga utbredning och rikliga mängd måste hafva varit i väsentlig 

 mon bestämmande för bergartens böjlighet. Men kiselsyran måste då 

 sjelf hafva varit mjuk. antagligen geléartad. innan den blef hård 

 (qvarts). 



^) Jfr "Om Conglomeraterne i det Troudhjemske skiferfält og deres 

 Yidnesbyrd ligeoverfor Omvandlings-Theorierne"'. Vidensk. Selsk. för- 

 handl. 1867. 



') Anmärkningsvärdt är, att det är företrädesvis inom Dal, som de med 

 dessa gamla konglomeratbildningars uppkomst sannolikt i samband 

 stående äldsta kända dislokationerna framträda tydligt och bestämdt 

 samt öfver en större yta. Ställes härmed i samband den omständig- 

 heten, att det just är också på Dal, som våra största och vackraste 

 yngre konglomerater (de kambriska m. fl.) äro till finnandes, så kau 

 ej nekas, att häruti ligger en bestämd antydan om rubbningarnes 

 periodiska iippträdande. Det synes då högst antagligt, att vi på Dal 

 i de äldsta rubbningarne kunna spåra första början till de vid kam- 

 briska tidens inträde mera storartade, genom hvilka först större land- 

 sträckor blefvo höjda ur hafvet, under det de förra sannolikt icke 

 åstadkommo annat än någon enstaka ögrupp. 



■•) Man har dock trott sig spåra närvai'on af s. k. glaskorn eller bild- 

 ningar, hvilka sakna all kristallisation. "Om detta bekräftas", säeer 



