32 D HUMMEL, OM SVERIGES LAGRADE URBERG. 



är likväl blott sällan fullständigt synligt vid vanlig belysning, 

 men väl vid användandet af "polariseradt ljus". Den gifver 

 sig tillkänna genom det färgspel, som mineralerna förmå 

 åstadkomma och bvilket är mycket olika hos olika mineraler, 

 samt i förening med andra egenskaper, såsom form, textur, 

 genomskinlighet m. m., gifver ett medel till deras bestäm- 

 mande. Denna mineralernas bestämning är i allmänhet hos 

 ffneiserna ganska enkel och af mindre intresse än hos yug-re 

 kristalliniska bergarter. Hvad som i stället fäster uppmärk- 

 samheten är strukturens något olika tillstånd inom urforma- 

 tionens skilda delar. Hos gneiserna utmärka sig de olika 

 kornen för en högst X)reffelbuuden form. Sammanfoo-ningen 

 är också mycket invecklad. Särdeles är det i qvartskoruens 

 utseende, som oregelbundenheten gör sig gällande. Sålunda 

 ser man dem i allmänhet bilda likasom sammanklämda massor 

 mellan fältspatens kristalloider, eller till och med ett nätverk 

 med ganska stort sammanhang. Något likartadt till form och 

 storlek finnes i allmänhet icke mellan gnciseus mineral- 

 beståndsdelar. 



Hvad mineralernas relativa mängd beträffar, intager van- 

 ligen fältspaten ett framstående rum. Hos de röda gneiserna 

 är sannolikt ortoklasen den rådande. Men derjemte är en pla- 

 gioklas ganska vanlig. Hos de rent gråa gneiserna deremot 

 synes sannolikt plagioklas (oligoklas) vara den förherrskande 

 fältspaten, såväl en klar och ofärgad, som en ogenomskinlig 

 och hvit eller smutsgul. Men tillsammans med denne före- 

 kommer äfven ortoklas med samma färg och genomskiulighet. 



Leptitens ("euritcns") struktur för mikroskopet utmärker 

 sig i allmänhet genom en viss likhet med fina sandstenars. 

 Under det. kornens form hos gneiserna är oregelbunden, är 

 den hos denna bergart tvertom ovanligt regelbunden och lik- 

 artad; likaså deras storlek. Grundmassan består nemligen af 

 ytterst små, tätt sammanfogade, kristalliniska korn, hvilka, på 

 samma gång de i form närma sig sfercn eller sfcroideu, likväl 

 oftast äro något kantiga, eller likasom något intryckta i hvar- 

 andra. Ganska ofta tycker man sig hos qvartskornen förmärka 

 en sexsidig form. Fidlkomlig afrundning hos kornen, vilkoret 



ZiRKEL, "så är dermed en vigtig hållpunkt vnnnen för dessa berg- 

 arters genetiska förhållanden. Svårligen skulle de då längre kuona 

 gälla såsom metamorfoserade sedimenter''. (Jfr Mikrosk. Beschaffen- 

 heit der Mineralien und Gesteine 1873). 



