BIHANG TILL K. SV. VET. A K AU. HANDL. B. 3. N:0 2. 35 



Bom röda bollar i en ljusgrå grundmassa (röd hälleflinta och 

 röd gneis i ljusgrå hälleflinta), som ock uti färgningen af så- 

 dan fältspat och qvarts, i hvilka icke den minsta förändring 

 sedan deras bildning kan antagas hafva egt rum. Afvenså 

 torde väl åt jernoxidens ofta i vissa tätare hälleflintor lätt 

 synliga symetriska utbredning — på sådant sätt, att bergarten 

 erhåller någonting liknande, hvad man kallar fluktuationsstruk 

 tur — böra tillerkännas ursprunglighet '). 



Hvad beträffar det förhållandet, att jernoxid fällningar skulle 

 företrädesvis utmärka en viss afdelning inom gneisbildningen 

 i stort sedt, så återkomma vi dertill på grund af redogörelsen 

 för lagringen. 



Förut har framhållits, att qvartsen spelar en vigtig rol 

 inom en viss del af den mikrokristalliniska bergartsserien, 

 nemligen den del, som här upptagits under namnet qvartsit- 

 laget. Man kan ofta redan för blotta ögat, men isynnerhet 

 med tillhjelp af mikroskopet finna detta. 



Huru förhållandet i detta hänseende gestaltar sig, om man 

 vill göra en jemförelse mellan de egentliga gneiserna och 

 hälleflintorna, är ej så lätt att bedöma på nämnda sätt. Man 

 får, åtminstone icke ett säkert utslag. Bäst dervidlag är att 

 också taga den kemiska analysen till hjelp. Ehuru ännu ej 

 mycket i denna väg finnes att stödja sig på, för så vldt det 

 lör svenska bergarter, lemnas af det ringa materialet dock 

 vissa antydningar, hvilka, om de sammanställas med de inom 

 utlandet vunna, bllfva så talande, att de väl kvmna berättiga 

 till vidare undersökningar i en bestämd riktning och här så- 

 ledes icke böra förbigås. 



Om analyserna -) på våra lagrade urbergarter samman- 

 ställas och jemföras, så synes vid första ögonkastet endast en 

 gradvis öfvergång i kiselsyrehalten från de mest basiska till 

 de mest sura ega rum, allt efter som glimmer eller horn- 

 blende å ena sidan samt qvarts å den andra utgör hufvudbe- 

 ståndsdelen. Utgallra vi deremot alla hornblendehaltiga berg- 

 arter såsom varande underordnade i det stora hela och ej 

 heller rätt användbara för en konseqvent genomförd jem- 



') Exempel saknas likväl icke. der man måste anse jernoxiden åtminstone 

 till en del vara sekundär. 



^) Här anföres egentligen blott resultatet af de sedan 1864 på Geol. By- 

 råns Laboratorium verkställda, eller de som i kai-tbeskrifninganie t. o. m. 

 1874 äro intagna. 



