BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 3. N:0 2. 47 



sådana anses ^). Dertill kommer, att denna granitlika, gråa 

 bergart i vissa trakter öfvergår till en mycket tydlig grå 

 gneis. Det är dylika med gneisbildningen nära sammanhän- 

 gande massformiga bergartsvarieteter, som kunna förtjena 

 särskildt utmärkas på kartor under benämningen »granitgneis», 

 efter som med dem synas förbundne en mängd intressanta 

 företeelser. Rätt tydliga sådana exempel finnas omkring Ve- 

 devåg, vid torpen London och Paris i vestra kartkanten m. H. 



Innan vi lemna Nerikes geologiska förhållanden, torde 

 lämpligt vara något mera redogöra för hälleflintregionens ut- 

 veckling, särdeles hvad beträffar dess yngre bergarter, hvilka 

 sades vara rådande vid Vermlandsgränsen, närmare Filipstad 

 och Loka. 



Den korniga hälleflint-(leptit-)aflagringen (röd och grå) 

 öfvergår nemligen åt det hållet till röda och gråa täta hälle- 

 jiintor, hvilka oaktadt denna sin tätare struktur likväl icke 

 förlora det för de korniga egendomliga i färg och habitus, 

 ett förhållande som i förening med deras inbördes läge gör, 

 att de här likasom inom Småland, Dal, södra Nerike m. fl. 

 sannolikt måste anses såsom blotta strukturvarieteter inom 

 samma lager i stort sedt. Med den röda hälleflintartade struk- 

 turen följer der vanligen äfven en porfyrartad, som förut 

 nämndes vara utmärkande för stora fält inom Sverige. An 

 framkallas den af små röda fältspatskristaller, än af qvartskorn, 

 eller båda samtidigt. Med den gråa täta strukturen följer der- 

 emot ett qvartsitartadt utseende. Af dessa hälleflintbildningar 

 är den röda äldst. Detta synes temligen tydligt i trakten O. 

 och XO. om Grythyttan. Närmast på denna röda ligger en 

 mörk hälleflintartad eller qvartsitisk bergart som snart, inom 

 yngre lager, öfvergår till en mer och mer skifrig hälleflinta, 

 slutligen till en fullkomlig lerskiffer (Grythyttans takskiffer) 

 med tydlig skiktning till följd af vexlande, olikfärgade la- 

 meller. Den mörka hälleflintan blifver längre S. ut mera lik 

 en qvartsit (Kjerfvingborn, Elfstorp), stundom af rent hvit 

 färg. Sjelfva öfvergången i färg, från svart till hvitt, är af 

 intresse, emedan den stundom försiggår temligen hastigt och 

 ojämnt, hvarigenom den får utseende af att vara beroende på 

 liksom en tillsvämning af mörkt lerslam till en typisk och 

 ren qvartsitbildning. 



') Jfr. beskr. till b!. »Linde», der äfven afteckningar af sådana förhållan- 

 den lemnats. 



