I 



BIHANG TILL K. SV. VET. -AK AD. HANDL. BAND. 3. N:0 2. 49 



.snart äro att förvänta i tryck, säkerligen mycket af vigt och 

 intresse samlats. 



Inom Vesterås län äro föga upplysningar att vinna i och 

 för lagerföljdens bestämmande. Hufvudsakligen äro der de 

 förut beskrifna varieteterna af den rent gråa gneisen ^) rådande 

 och i samband med dessa står den stora hälleflintbildningen 

 vid Sala med sin kalksten och sina malmer. Om denna kan 

 för närvarande blott sägas, enligt O. GuM^Lius, att äfven der 

 förekomma de flesta af förut omtalade varieteter. Vid när- 

 mare undersökning torde kanhända äfven en viss ordnino- mel- 

 lan dem kunna skönjas. 



Afven i närheten af Arboga finnas enligt E. Sidenbladh -) 

 rätt betydande korniga och täta hälleflintaflagringar, beo"rän- 

 sade åt sidorna såväl af röd som grå gneis, hufvudsakligen 

 den sednare, hvilken äfven der antydes intaga platsen mellan 

 den röda gneisen och hälleflintan. 



Inom Upsala län saknas ej heller de mikrokristalliniska 

 bergarterna. Främst bland deras aflagringar derstädes står 

 den i graniten inneslutne mellan Upsala och Dannemora, på 

 hvilken sträcka af 4 mil den kan följas i ett nästan oaf brutet 

 samband. De här rådande varieteterna äro grå, kornig samt 

 grå och röd, tät ^) hällejiinta, men äfven den s. k. randiga 

 hälle/iintan '*). Gneis är högst sällsynt och ännu ej anmärkt i 

 samband med de nyssnämnda bergarterna. Den i vestra delen 

 af bladet »Salsta» anträflade är en rent grå gneis, men genom 

 graniten skild från hälleflintbildningen. Af förhållandena -oå 

 bladet »Lindholm» antydes ock, att grå gneis ursprungligen 

 sannolikt bildat underlaget inom denna del af Upland. 1 

 samma provins' norra och östra del torde deremot den grå 

 gneisen helt och hållet saknas (se Forsselles' karta). 



Södermanland jemte den del af Östergötland, som hör till 

 Kolmorden, är af stor vigt vid utredandet af urformationens 

 lagringsförhållanden. Särdeles gäller detta för sjelfva skär- 

 gården från Vaxholm ned till Norrköping. Här framträda 

 nemligen så egendomliga och lätt igenkänneliga strukturvarie- 



') Med stön-e inlagringar af glimmerskiffer (Jfi\ beskr. till bl. »Sala»). 



-) Jfr. beskr. till bladet »Arboga». 



■■'") Möjligen torde en del af dessa framdeles befinnas vara fi-hit, då sådan 



stundom träffas som gångar genomsättande de öfriga bergarterna. 

 ■•) Den randiga är sannolikt en varietet af qvartsitcn, således möjligen 



yngre än den röda och gråa. 



4 



