BIHANG TILL K. S\". VET.-AKAU. HANDL. BAND. 3. N:0 2. 51 



till den gråa bandiga, eller utkilar invid densamma på Ornö, 

 torde ännu få anses oafgjordt. De stå emellertid i så nära 

 förening med hvarandra, att nyssnämnda lagerföljd knappast 

 kan anses vara tvifvel underkastad. Bekräftelser på lager- 

 följden saknas ej heller inom andra trakter, såväl S.W. från 

 Utön, som också inom området för bladet »Trosa» samt vid 

 Bråviken, på Kolmorden m. fl. ^) I beskrifningen till bladet 

 »Trosa» har jag utförligt behandlat frågan om den gråa »euri- 

 tens» (leptit) ställning till gneiserna derstädes; äfvenså för- 

 söktes der en utredning af dessas inbördes förhållande och re- 

 lativa ålder. Resultatet var, att den gråa »euriten» och »eurit- 

 qvartsiten» tillsammans bilda en sjelfständig aflagring ofvanpå 

 den gråa gneisen, till hvilken de öfvergå; att de hufvudsak- 

 ligen äro de kalkförande bergarterna samt derstädes erbjuda 

 ett särskildt intresse för vissa dislokationsförhållanden m. m. ; 

 att den gråa gneisen efter all sannolikhet öfverlagrar den röda; 

 att äfven en röd »euritisk» bildning med vexlande gröfre och 

 finare lager finnes, hvilken står med den röda gneisen tyd- 

 ligen i det närmaste samband §amt öfverlagras af grå »eurit», 



') Visserligen har L. Palmgren i beskr. till bladet »Nynäs» sökt göra 

 gällande den åsigten, att ordningen skulle vara följande, nedifi'ån : grå 

 [/ranafffneis (körtelgneisen), röd gncis, »eurits) (Utö); men, att en sådan 

 uppfattning beror på svårigheten, att i den trakten, der hafvet breder 

 ut sig öfver en stor yta, noggrant bestämma bergarternas inbördes ord- 

 ning, är ganska troligt, så mycket mer, som sannolikt just på grund 

 deraf, den gråa granatgneisens (var. ?> ocli 5) tillvaro i vestra kanten af Utön 

 m. fl. öar blifvit mindre beaktad och bergarten sammanförd med »euri- 

 ten». Endast denna omständighet, som enligt senare undersökning up- 

 penbarligen står i strid med förhållandet längre N. ut (Ornön, Fjellung- 

 ön), var tillräcklig att fi'amkalla en profil, med hvilken A. E. Tökne- 

 BOHM kunde parallelisera förhållandena i Yermland och derpå grunda 

 sin uppfattning om ordningsföljden (Jfi-. Geol. Fören. Förh. 1873). Som 

 nämndes å sid. 21 och -13 var detta andra stöd en profil i trakten Ö. 

 om Byelfveu. 



Den omständigheten, som Palmgren framhåller, att gneisernas 

 skiktstupning vid Nynäs — Muskö-kusten är mot Ö, torde väl betyda 

 föga, då den är så brant som 50" ä 70" och för öfrigt aldrig konstant 

 ens på kortare sträckor. De i gneiserna så ytterst vanliga öfverstjelp- 

 ningarne tvinga oss att endast i utmärkt tydliga fall begagna oss af 

 <letta medel till lagerföljdens utredning. 



Den gråa granatgneisens tillvaro också på Gunnars stenar, i förening 

 med strykningen, häntyder direkt på dess jjlats mellan den röda gneisen 

 på Viksten och »euriten» på Nätarö, åtminstone om strykningsförhållan- 

 dena der äro så konstanta, som de i allmänhet synas vara (Jfi-. bladet 

 »Nynäs»). Men om den gråa gneisbildningen der i trakten intager sin 

 plats mellan den röda gneisen och »euriten» och således den röda band- 

 gneisen ligger under i stället för ofcanpå den gråa, så är naturligen den 

 hittills gjorda paralleliseringen med Byelfsprofilcji ej längre hållbar. En 

 denna gråa gneis motsvarande bildning kan då blott sökas i den på W. 

 Dal anmärkta, hvilken visats vara yngre. 



