52 D. HUMMEL, OM SVERIGES LAGRADE URBERG. 



då också båda ofta innehålla kalksten och jernmalm. Denna 

 »euritiska« röda bergart öfverensstämmer med den i Ornö och 

 Utö skärgård iakttagna, förnämligast genom sin skiktning. 

 Dess plats i lagerserien torde också vara densamma. Men på 

 grund af kännedomen om förhållandena i nämnde skärgård 

 kan den sannolikt icke lämpligen hänföras till hvad, som på 

 andra trakter nu blifvit benämdt röd hälleflinta (leptit), utan 

 till den på vissa ställen synliga, egendomligt utvecklade, yng- 

 sta röda gneisvarieteten (var. 5, sid. 16). 



På Kolmorden är genom M. Stolpes med fl:s undersök- 

 ning en dylik finkornig, växlande grå och röd bergart funnen, 

 äfven der utmärkt genom sin tydliga skiktning samt, i likhet 

 med skärgårdens, genom sina på vissa ställen vackert utbil- 

 dade fältspatskristaller m. m. Den synes ega en ganska vid- 

 sträckt utbredning inom denna bergsträcka, men är egentligen 

 N. vid Simonstorp af större intresse för sina der mångfaldiga 

 strukturvexlingar, som också lätt kunna granskas till följd af 

 hällarnes nästan totala brist på vegetation. Hvad som der 

 bland annat fäster uppmärksamheten, äro vissa linsformiga in- 

 lagringar. Några äro nemligen röda, mycket grofkristalliniska 

 samt t. o. m. utvecklade som grof ögongneis, då också på- 

 minnande om dylika i sydvestra Vermland, af Törnebohm be- 

 skrifna (Geol. Fören. Förh. 1873 sid. 177), hvilka äfven äro 

 inlagrade i sådana bandiga, röda gneiser, som de här rå- 

 dande *). Andra af de stora linserna äro utmärkta för en rent 

 grå bergart, fullkomligt likartad Södermanlands typiska, gråa 

 gneis, den som något längre åt N., på Kolmordens norra 

 sluttning, efter vexellagringar med den röda eller blekröda, 

 slutligen blifver rådande och som visats på andra trakter 

 öfverlagra de röda gneiserna. Genom dessa linsers tillvaro 

 lika så väl, som genom de sedda rent gråa, små lagren i de 

 röda gneiserna närmast intill de gråa gneisfälten, är det tyd- 

 ligt, att den gråa gueisbildningen, oaktadt den för öfrigt sjelf- 

 ständigt utvecklar sig inom vissa delar af landet, likväl icke 

 får tänkas såsom varande på den öfriga gueisbildningen di- 

 skordant lagrad; men lika litet får man på grund af samma 

 förhållanden tänka sig en ständigt upprepad vexellagring mel- 

 lan röda och gråa gneiser i de trakter, der båda råda. Om så 

 äfven på stora sträckor tyckes vara händelsen, så måste man 



') Exempelvis i närheten af sjön Sjö, nordost fi-ån Åmål. 



