BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAU. HANDL. BAND. 3. N:0 2. 53 



dock städse dervid utreda, om ej detta är helt enkelt beroende 

 på en upprepad veckning af sjelfva öfvergångslagren mellan 

 båda bildningarna, således af livad förut benämts de »blandade 

 eller vexlande gneiserna». Detta lagringssätt kan enkelt för- 

 klara det invecklade förhållandet mellan gneiserna på södra si- 

 dan af Kolmorden, så mycket hellre som följande fakta — nem- 

 ligen den märkliga öfverensstämmelsen mellan bergarterna här 

 och i Dalarö skärgård, de röda gneisernas framträdande mot 

 kusten, men de gråa gneisernas samt leptitens utbredning der- 

 emot mera W. ut på Ostgötaslätten, äfvensom sedda direkta 

 pålagringar — alla gifva stöd åt ett sådant förklaringssätt. 



En sak, som ej får förbises inom Södermanland med Kol- 

 morden, är tillvaron af röda gneiser, hvilka visa den största 

 likhet med vestra och södra Sveriges s. k. jerngneiser, på 

 samma gång den i östra Sverige rådande röda körtelgneisen 

 också har stor utbredning inom södra delen af landet. 



Detta förhållande, som redan Forsselles bestämdt utta- 

 lar, är genom så många iakttagelser bekräftadt, att något skäl 

 ej finnes att skilja Södermanlands (eller östra Sveriges) röda 

 gneis från det öfriga landets, så mycket mindre som ett di- 

 rekt samband dem emellan verkligen synes förefinnas utmed 

 kusten ^). 



Det torde således äfven för Södermanland och Östergöt- 

 land böra antagas följande allmänna lagerföljd nedifrån — 

 uppåt: röd gneis, grå gneis och leptit ()^eurit')')). 



För jemförelsens underlättande anföres här nedan i ta- 

 bellform ordningsföljden inom olika provinser -). 



') Jfr. Forsselles' karta äfvensom de geologiska bladen Arsta, Ni/näs. 

 Trosa, Björksund, Nijliäjiing samt de snart utkommande bladen Gotten- 

 vik och isorrlwpmg. Sambandet mellan östra Sveriges kustbildningar 

 är derigenom ådagalagdt, men med detsamma också förhållandet till 

 de Småländska, då genom det stora Wexiö-Linköpingsmassivets upp- 

 trädande möjligheten att följa gneisernas och hälleflintans allmänna 

 inre samband visserligen icke upphäfves, om det också något försvå- 

 ras. Genom bergsträckorna Kolmorden, Tylöskogen och Tiveden, der 

 de röda gneiserna råda, finnes ett samband med Vestergötlands (isyn- 

 nerhet Skaraborgs läns) likartade bildningar. 



^) Hvad beträffar ordningen mellan de röda gneiserna, så är den här 

 blott försöksvis uppställd. Hvad man för närvarande torde kunna 

 säga om deras ordning, är påpekadt sid. 17. 



