BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 3. N:0 7. 7 



såsom fallet är hos vinterexemplar af Rh. subfusca, utan all- 

 tid till storlek, form och anordning i det närmaste lika de ste- 

 rila smågrenarne. Häri afviker den sålunda från nämnda art i 

 väsendtlig grad. Den visar sig äfven olika denna deri, att den pe- 

 riodiska decomposition af grenarne af sista ordningarne, hvilken 

 är så karakteristisk för Rli. subfusca och hos den föregår ut- 

 vecklingen af de, så att säga, propagativa grenknippena, icke 

 hos den eger rum. På ett motsatt förhållande häntyder, så- 

 som det kan tyckas, liguren A', t. 10, Rupr. Alg. Och., hvilken 

 uppgifvas vara en bild af att »Fragment im winterlichen Zu- 

 stande, ohne Frlichte, mit Diatomaceen stark verunreinigt.» — 

 Vid Mosselbay var jag i tillfälle att under hela vintern under- 

 söka en mängd individ af denna art, men aldrig träffades nå- 

 got, som öfverensstämmer med den citerade figuren. Deremot 

 erhöllos under sommaren (Juli) några exemplar, som mycket 

 likna denna. Afven dessa voro betäckta med en mängd Diato- 

 maceer äfvensom andra organismer. Det synes mig häraf an- 

 tagligt, att det ovanliga utseendet såväl hos dem som hos det 

 af Ruprecht afbildade fragmentet antyder och framkallats 

 af ett sjukligt tillstånd och sålunda är abnormt. 



Redan i Februari månad, men isynnerhet under Mars och 

 April försiggick hos Rh. tenuissima en liflig utveckling af 

 nya smågrenar från de äldre grenarnes toppar. De unga gre- 

 narne voro i början gyttrade och i spetsen hyalina. Först sedan 

 den nått en större längd, och genom mellanledernas tillväxt 

 aflägsnats från hvarandra, utbildades på och i dem propaga- 

 tions-organ. 



Arten är mer än enårig. Äldre individ äro rikare förgre- 

 nade är yngre. 



Att den vid Spetsbergens kuster vanligaste arten af slägtet 

 Rhodomela är identisk med Fuscaria tenuissima Rupr. synes 

 mig fullkomligt otvifvelaktigt. Att denna i väsendtlig grad 

 afviker från Rh. subfusca, har jag ofvan sökt påvisa. När- 

 mast ansluter den sig till Rh. gracilis Harv. (non KtJTz), ehuru 

 den äfven till habitus tyckes märkbart olika denna. Möjligen 

 torde dock dessa båda arter framdeles komma att förenas, om 

 det nemligen visar sig, att Rh. gracilis med hänsyn till gren- 

 fällning och de propagativa grenarnes form och anordning an- 

 sluter sig till Rh. tenuissima. Då man ännu ej, så vidt jag 

 har mig bekant, känner något härom, må de tillsvidare åtmin- 

 stone få gälla såsom från hvarandra skilda arter. 



