18 KJELLMAN, OM SPETSBERGENS THALLOPHYTER. 



mycket unga. Tetrasporangieruas storlek är något vexlande. 

 Då de nått den utveckling, att en fullständig delning försig- 

 gått, äro de vanligen 50 — 55 /t i diameter. I allmänhet hafva 

 de en klotrund form. De dela sig cruciatim. Den vinkel, 

 som delningsplanen bilda med livarandra, är icke alltid rät. 

 — Tetrasporangiebärande exemplar anträffades i April, Juli, 

 Augusti, Oktober, November och December; allmännast och 

 rikligast synes utvecklingen af dessa organ försiggå vid Spets- 

 bergens kuster under Juli och Augusti månader. De delar af 

 bålen, i hvilka tetrasporangier förekomma, äro ofta urblekta, stun- 

 dom dock af bålens vanliga färg. Sedan tetrasporeraa utfallit, 

 upplösas de grenar, i hvilka de bildats, till större eller mindre 

 del. Från hufvudstammarne och grenresterua, i synnerhet om 

 dessa äro något större, utväxa sedermera nya biaxlar, hvilka 

 i sin ordning alstra tetrasporangier. Till det olika utseende, 

 olika individ af denna art ega, synes mig orsaken vara att 

 söka i nu angifna förhållande. H. ramentaceum liknar i be- 

 rörda afseende åtskilliga andra Florideer, t. ex. Rhodomela 

 subfusca och Polysiphonia clongata. Hos alla dessa utbildas 

 tetrasporangierna i de under året utvecklade grenarne, och 

 dessa decomponeras till större eller mindre del, sedan tetras- 

 porerna lemuat tetrasporangierna. — Exemplar af H. ramen- 

 taceum med mer eller mindre upplösta grenar finner man 

 vid Spetsbergen visserligen året' om, talrikast äro de dock 

 under senhösten och vintern, utan tvifvel i sammanhang med 

 och såsom en följd af den lifliga alstring af tetrasporer, som 

 eger rum under slutet af sommaren. UtvecklingcD af nya gre- 

 nar i de upplöstas ställe försiggår allmännast under våren. 



På några i November och December vid Mosselbay tagna 

 exemplar förekomma vårtlika utväxter, bildade (se 1. 1, fig. 6) 

 af en småcellig, utan gräns i båtens kortikallager öfver- 

 gående cellväfnad, hvars celler äro temligen tydligt och regel- 

 bundet anordnade i radiala rader. De yttersta cellerna i dessa 

 cellrader äro högst betydligt större än de öfriga (omkr. 35 /n. 

 långa och 25 u. tjocka, till formen elliptiska, rikt endokrom- 

 haltiga. Deras innehåll delas slutligen i 4 portioner, — sporer (?), 

 hvilka uttränga genom en i modercellens öfre del bildad större 

 öppning. De likna fullkomligt cruciatim-delade tetrasporan- 

 gier (se t. 1, fig. 7). Hos denna Floridé skulle sålunda före- 

 komma tvenne till sin utveckling väsendtligen olika slag af 

 tetrasporer. Som bekant har man ännu icke funnit sporocar- 



