20 H. SCHULTZ, NORMALORTER M. M. FÖR PLANETEN ALEXANDRA. 



Perturbationer i Rätvinkliga Koordiiiater. (Forts.) 



Berlin, m.t. o 



+ 4252,0 

 + 4098,9 

 + 3923,8 

 4- 3732,7 

 + 3533.4 

 + 3335.6 

 + 3151.5 

 -t- 2995,2 

 + 2883,3 

 ^ 2834,8 

 + 2870,9 

 + 3015,0 

 + 3292,1 

 + 3727.8 

 + 4347.3 

 -^ 5173.7 

 — 6226,6 

 + 7518,3 

 4- 9052,0 

 + 10817,9 

 + 12789,6 

 + 14922,1 

 + 17148,1 



+ 19379.5 

 + 21507,9 



3253.0 

 3860,3 



4432.5 

 4962,4 



5443.2 

 5868,6 

 6233,2 

 6532,9 

 6765.5 

 6931.7 

 7035.5 

 7084,8 



7093.4 

 7081,2 



7075.7 

 7112,7 



7237.1 

 7503,2 



7974.7 

 8722,3 

 9822,6 

 + 21352,6 

 + 23386,0 

 + 25985,1 

 + 29194.5 



+ 



30,0 

 36,2 

 42,4 

 49.1 

 57,4 

 68,7 

 84.9 

 108,3 



+ 142,1 ; 



i 

 + 190,1 i 



+ 256,7 t 



+ 347,2 



+ 468,1 



+ 626,7 



- 831,1 



+ 1090,2 



■^ 1413.3 

 + 1810,1 

 + 2289,7 

 + 2859,9 

 + 3526,8 

 + 4293,1 

 + 5157.2 

 + 6112,6 

 -t 7146.4 



Då perturbationerna i sista serien i allmänhet äro små, och 

 deras summa således till början af år 1867 ännu icke hunnit 

 växa till något betydligare belopp, så hade räkningen på denna 

 grund visserligen kvinnat fortsättas längre med samma osku- 

 lerande element. Men, då de använda koordinaterna för de 

 störande planeterna referera sig till medeleqvinoktiet för 1870,o, 

 och ett ombyte af eqvinokt således ur beqvämlighetens syn- 

 punkt var önskvärdt, så föredrog jag dock att redan nu 

 transformera elementen till ny oskulations-epok och valde der- 

 till 1866 Okt. 9,0. 



