BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDLINGAR. BAND 4. N:0 1, 29 



nästan utan försteningar. D. Lager, förande rikligt försteningar, 

 afVikande frän försteningarne vid A. Nederst träffades ett lager 

 med brachiopoder, derpå kom ett ej försteningsförande skiffer- 

 lager, derpå ett lager rikt på koraller. E. Mäktiga gråa kalk- 

 lager, ofta innehållande stora korallstammar, men eljest föga för- 

 steningsförande. 



Zoologferne erhöllo här för första gånsen sedan vi lemnat 

 Norge lef vande exemplar af Mytilus edulis, såväl fullvuxna djur 

 med skrapan, som ungar fastade på alger. Jag har förut om- 

 talat det egendomliga förhållandet, att stora skal af denna snäcka 

 träffats på stränderna såväl af Spetsbergen som Novaja Semlja 

 — utan att vi under de talrika draggningar, som verkställts i 

 närliggande haf, kunnat erhålla några lefvande djur — ett för- 

 hållande som tycktes visa, att denna snäcka försvunnit från 

 ifrågavarande trakter, förmodligen utrotad af de här längs med 

 stränderna kringdrifvande isstyckena. 



Om aftonen sammanträffade vi för första gången med några 

 samojeder, tvänne fullvuxna karlar och en gosse, hvilka med trenne 

 renspann frän det inre af Waigatsch ön körde ned till stranden. 

 De blefvo rikligt undfägnade med presenter, mat och dryck 

 och läto oss till gengäld pröfva sina anspann, som bestodo af 

 fyra renar spända för höga slädar, fullkomligt lika de, som finnas 

 afbildade t. ex. af Dr Rae i The Land of the North Wind. 

 London 1875. Nästan likadana slädar finnas föröfrigt redan af- 

 bildade i WiTSEN: Noort ooster gedeelte van Asta en Europa. 

 Amsterdam 1705. Renarne styrdes dels genom ropande och hoj- 

 tande, dels med en lång smäcker stång, som af körsvennen hölls 

 under armen likt en tornerlans och med hvilken han då och då 

 gaf en knuff åt de renar, hvars dragifver minskats. Andra ändan 

 af stången var skodd med en hvass lansspets af jern, som begag- 

 nas till styre för slädan, då man far öfver hal is. Sommartiden 

 användas slädarna på snöfri mark. Bland de gåfvor, samojederna 

 erhöllo, tycktes de mest sätta värde på en kappe salt, som kapten 

 IsAKSEN skänkte dem. Oaktadt deras föröfrigt glupande aptit 

 ville de ej äta rökt skinka, emedan vi enligt deras tanke 

 ville narra dem att förtära hästkött. 



Under den svåra storm, som rasat de föregående dagarne, 

 hade mycket is drifVit ut såväl från Kariska Porten som Jugor 

 schar, och det fanns stor anledning att befara, att all is i Kariska 

 hafvet nu drifvit ned och helt och hållet spärrat de båda södra 

 inloppen, i hvilket fall någon sannolikhet ej förefanns att genast 



