88 XORDEXSKIÖLD, REDOG. FÖR 1875 ÅRS EXPEDITIO.V TILL JEXISSEJ. 



oaktadt funnos åtskilliga kläder, som tillhört den oflidne, upp- 

 hängda på en buske vid grafven jemte ett knyte innehållande 

 mat, hufvud sakligast torkad fisk. Vid förmögnare infödingars 

 graf lära de efterlefvande till och med jemte maten inlägga 

 några rubelsedlar, på det den aflidne ej må vara alldeles 

 utblottad på kontanter vid inträdet i den andra verlden. 



Hittills hade vi under färden från Dudino uppför Jenis- 

 sej för det mesta haft ett härligt, ofta varmt höstväder. Den 

 första frosten söder om Saostrovskoj inträffade natten mot 

 den 20:de Sept., och efter den dagen var nätternas tempera- 

 tur merendels under fryspunkten. Dagarne voro dock fort- 

 farande varma och härliga. Nederbörden ringa. 



Den 20:de ankrade vi vid mynningen af en bland de 

 största bifloder, som Jenissej upptager öster ifi-ån, nämligen 

 Podkamennaja Tunguska. Straxt nedanför erbjöd sig ett 

 välkommet tillfälle att loda tvärs öfver den härstädes något 

 öfver en kilometer breda floden. Lodlinan angaf ett stycke 

 från vestra stranden fyra famnar, sedan minskades djupet 

 åter till 2^ famnar, men ökades derpå ånyo till 7 famnar. 

 Afven på en mängd andra ställen verkställdes lödningar, 

 hvilka tyckas bekräfta lotsarnes utsago, att flod djupet ända 

 upp till Jenisseisk är tillräckligt äfven för djupgående fartyg. 

 För att med full säkerhet konstatera detta, och för att få 

 reda på den lämpligaste farvägen kräfvas dock vida mer 

 omfattande hydrografiska undersökningar än de, hvilka vi 

 voro i tillfälle att i förbigående anställa. 



Som jag redan nämnt, träffar man frodiga potatisland 

 och kåltäppor redan vid skopternes koloni norr om polcirkeln, 

 och ju längre söderut man kom, dess mera tilltogo dylika 

 odlingar i omfång och storlek. Någon egentlig sädesodling 

 möter man för det närvarande först vid Sykobatka, beläget 

 vid 60° lat., men helt säkert skall framdeles, när skogarne och 

 mossarne minskats^ ett verkligt lönande åkerbruk kunna idkas 

 vida högre mot norden. Redan härifrån har man till Sibiriens 

 södra gräns, eller rättare till Centralasiens steppländer, på 

 de flesta ställen mer än 1,000 kilometer, och om man tänker 

 sig ett landbälte af denna bredd, för det mesta betäckt med 

 härlig, lätt odlad jord, sträckande sig tvärs öfver hela Asien 

 från Ural till Stilla oceanen, så kau man göra sig ett begrepp 

 om det ofantliga eröfringsfält för odlarens plog, som före- 



