Från en af mig utarbetad detaljerad undersökning af Dan- 

 nemora jernmalmsfält vill jag härmed anföra de liufvudsakliga 

 resultat, till hvilka jag kommit. 



Malmfältet består af ett circa 1,500 fot bredt malmförande 

 bälte med en strykningsriktning i S. V. — N. O., lavars längd 

 ej så noga kan bestämmas, alldenstund jordtäckningen och de 

 närliggande Gruf- och Dannemorasjöarne göra stora terränger 

 oåtkomliga. Men att döma efter kompassens påhållning så- 

 väl i nordost om gruifältet uti Grufsjön som i S. V. om 

 detsamma i Dannemorasjön har man anledning att åt båda hål- 

 len antaga en fortsättning af det malmförande bältet, hvilket 

 sålunda synes ega en längdutsträckning af minst 12,000 fot. 



Det utgöres af dels lagerartade dels yångformiga bergarter. 

 Till de förra höra hälleflinta af flera variteter, kalk, dels mörk- 

 grå jernbindig dels hvit finkornig, chloritchiffer, serpentin och 

 en bergart, vid Dannemora känd under benämningen bräcka ^), 

 samt magnetisk jernmalm. Till de gångformiga: hälleflinta, 

 trapp och clorit samt sannolikt zinkblende. 



De lagrade bergarterna förekomma såsom mer och mindre 

 långsträckta lager med såväl i fält som mot djupet vexlande 

 mäktighet. Dessa lager ega sällan en rätlinig strykning utan 

 äro vanligen mer och mindre böjda. Stimdom äro böjnin- 

 garne så tvära, att det ena lagret synes tvärt af klippa de när- 

 liggande. På detta sätt hafva såväl det mäktiga Mellan-Fältets 

 som det Norra Fältets malmlager blifvit, det förra i sin södra 

 det senare i sin norra del, afslutade i sin fältstrykning, och 

 samma förhållande torde äfven vara med Södra Fältets Stor- 

 grufve malmlager i dess södra del, ehuru detta ej ännvi har 



') A. Erdmann. Dannemora jernmalmsfält i Upsala län. K. V. A. H. 1850 

 sid. 52. — "Bräckan är således en mycket jern- och manganoxidulrik 

 varietet af hor-iblende och tillhör de strålstehsartade eller till och 

 med asbestartade varieteterna af detta mineral." 



