BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 4. N:0 2. 7 



värde att det knappt kan få benämning malmlager, näm- 

 ligen det som genom grufvorna Hargs skärpning, Gäddan och 

 Kräftan till ringa djup är bearbetadt. 



Det åttonde malmlagret, på hvilket grufvorna Sparban- 

 ken, Södra Silfberget, Djup, Kapten, Vattholma, Norra Silf- 

 berget ock Machingrufvau äro anlagde, är deladt genom jern- 

 bindig kalk och af hälleflinta randig kalk i trenne paralleler. 

 Den östligaste af dessa paralleler är smalast i dagen, men blir 

 mot djupet den mäktigaste (se tvärprofilen, Tafl. Yl, 3 — 4). 



På ungefär 525 fots afvägniug börjar en kalklins, som 

 anträffas i Ofre Vattumannens ort på 550 fot. I Nedre Vattu- 

 mannens ort på 660 fots afvägning ser man detta kalklager fram- 

 träda mellan de hittills från dagen hvarandra åtföljande malm- 

 och hälleflint-lagren. Det tilltager ganska hastigt såväl i fält som 

 på diup, då malmlagret i sin ordning utkilar. Skulle detta 

 förhållande länge fortfara, torde det komma att menligt in- 

 verka på Södra fältets malmfångst. Den vestligaste parallelen 

 har i anseende till dess förorening af svafvelkis ej blifvit be- 

 arbetad. Den påträffas i dagen vid Södra Silfbergs- och Djup- 

 grufvorne. På djupet är den känd genom orterna Myntmäs- 

 taren, Bergmästaren, Djupgruf tvärort, Jemmerdaleu,Ofre ^ attu- 

 mannens tvärort. Prins Carls tvärort och Machinsgrufveschaktet, 

 vid hvars botten den nu visar sig. 



På det nionde lagret äro Norra och Södra Långhällsgruf- 

 vorna uppslagne. Detta lager är genom Norra Långhällsgruf- 

 van bearbetadt till ett djup af 160 fots afvägning. 



Det tionde malmlagret är genom gufvorna Södernäs och 

 Apal till ett djup af circa 100 fot under allmän afvägning 

 bearbetadt. 



Förutom de här uppräknade lagren förekommer ett utom 

 kartområdet 1800 fot i söder från Mellanfältet, beläget i den 

 s. k. Konstängen, hvilket äfven må anses tillhöra ifrågavarande 

 malmförande bälte, ehuru såsom ett sjelfständigt lager. Det 

 har på senare åren blifvit genom den s. k, Konstängsgrufvan 

 blottadt, men till följd af sitt sänka läge har det fått ligga 

 obearbetadt. 



Den lagrade hälleflintan, som inom fältet uppträder, är af 

 ffera varieteter, till färgen Ijusbrun, mörkbrun, grönaktig, grå, 

 Tödaktig o. s. v., stundom genomsatt af små qvartskorn och 

 genomdragen af chlorit, som antagligen ger den dess i grönt 

 dragande färg; stundom också insprängd med svafvelkis, sär- 



