ö FAHLCRANTZ, OM DANNEMORA JERXMALMSFÄLT. 



deles i närheten af de svafvelhaltiga malmlagren, såsom i 

 Södra och Norra Fälten. 



Den hälleflintart, som träffas öster om i\Ieilanfältet, der- 

 ifrån skildt af en qvartsprickig hälleflinta, har här största ut- 

 bredningen, i det den är känd från södra ändan af Mellanfäl- 

 tet norrut, så långt kartan sträcker sig. Derjemte förekommer 

 den inom sjelfva det malmförande bältet såsom lager af större 

 och mindre längdutsträckning och mäktighet, dels såsom sjelf- 

 ständiga bildningar dels ock, efter hvad sannolikt synes, vid 

 ena ändan sammanlöpande med det stora östra hufvudlagret 

 (se kartan). Det största af dessa mellanlager sträcker sig i 

 ett sammanhang från trakten S.O. om Mellanfältets norra ända 

 S. och O. om Norra Fältet ända fram mot Botenhällsgrufvorna 

 till stranden af Gr ufsjön, sålunda afskiljande de förut omnämnda 

 första, andra och tredje malmlagren från de öfriga. 



Särskildt må påpekas fyndet af samma hälleflintart på 

 480 fots afvägning i Brahes ort på vestra sidan om Mellan- 

 fältets malmlager (se tvärprofilen, Tafl. A^I, 7 — 8). 



Såsom mera sjelfständiga bildningar i afseende å sitt före- 

 komstsätt träffas en grå, starkt qvartsprickig hällejiinta vid j\Iel- 

 lanfältct. Den förekommer närmast intill kalk- och malmlag- 

 ren invid den beskrifna böjningen i detta fälts södra del. En 

 skarp gräns mellan denna grå qvartsprickiga och den bakom 

 liggande mörkbruna hälleflintan förefinnes, så att ingen öfver- 

 gång från den ena bergarten till den andra står att upptäcka. 

 I Södra fältet träffas likaså en qvartsprickig hälleflinta i när- 

 heten af malm- och kalklagren. 



En tredje art är den randiga hälle flintan. Om denna ytt- 

 rar A. Erdmann: ^) »Då de särskildta färgvarieteterna af den 

 täta hälleflintan omvexla med hvarandri^ i smalare ränder eller 

 strimmor af endast några liniers till några tums tjocklek, upp- 

 kommer den artförändring, som här af gammalt är känd un- 

 der namnet randig hälleflinta. Den förekommer endast lager- 

 vis uti kalk och är hufvudsakligen funnen på Mellanfältet, 

 der den ännu kan ses såsom ett famns mäktigt lager från 

 vestra dagklyften under Eibbings- och Skarnvindarne, och äf- 

 ven genom åtskilliga af de i vestra väggen på större djup 

 anlagde orter eller s. k. Inslag är uppdagad. Men den är 

 äfven anträffad på de båda andra fälten, fastän der af mindre 



O Anf. ställe sid 24. 



