4 o. GUM^LIUS, OM MELLERSTA SVERIGES GLACIALA BILDNINGAR 



Dylika observationer voro dock redan fornt gjorda i Sverigeaf ■ 

 D. TiLAS '). Afven Linné hade i sina resebeskrifningar omnämnt 

 åsarne -). 



Alexander Brongniart ^), som 1824 reste här i Sverige till- 

 samman? med J. Beezelius, beskref åsarne, slipningsfenomenet, 

 refflorna, uppgaf, att åsarne hade samma riktning, som refflorna, 

 hvilken uppgift sedan af åtskilliga författare blifvit förnekad *), 

 af andra bestyrkt ^), antydde, att de voro »så till sägande, lika- 

 som vittnen, lemnade på stället för att utmärka massans framfart 

 och väg)), och att de voro »qvarblifne transportmassor)). Här 

 hafva vi således antagligen en antydning om den så kallade 

 erosionsteorien. 



Han var tillika en föregångare till Sefström, i det han upp- 

 gaf, att refflorna tillkommit, då åsarnes beståndsdelar genom 

 strömmande vatten öfver berghällarne framsläpats. 



Yid samma tid hade J. Esjiaek ^) under sina resor i Xorge 

 kommit till åsigten om tillvaron af väldiga ismassor, som for- 

 dom fylt Korges dalar och i dem verkat i hög grad förstörande 

 på de fasta bergväggarne, men äfven slipat dessa. Han synes 

 likväl icke hafva fäst sig vid refflorna. Han iakttog flyttblockens 

 transport och sökte deras moderklyft. Han såg verkliga gamla 

 moräner nära hafsytan 2 — 3000 fot under nuvarande snöfonner. 

 Förklaringen sökte han i astronomiska orsaker, i föränderlighe- 

 ten af jordens läge i förhållande till solen, hvarigenom stundom 

 köld stundom värme herskade på jorden. 



1828 yttrade sig W. Hisinger ^), ))att de största och längsta 

 åsarne förekomma i trakten mellan Dalelfven samt Öster- och 



') »Tanckar om Malmletande i anledning af lösa gråstenar». V. A. H. 

 1740. — »Bergsmans rön ocli försök i Mineral Riket». Abo 1738. — »Ta- 

 bergs Järnmalms Berg i Småland)). V. A. H. 1760. 



2) C. iiiNNJEi Öländska och Gothländska resa 1741 sid. 119. »Sandåsar 

 sågos på några ställen gå tvärt ifrån landet, neder åt östra hafssidan 

 och där nedsänka sig till räflar». — sid 169 ))har denna Åhs blif- 

 vit upkastad såsom en räfveb). — Västgöta Resan 1746, der Halm (Harde- 

 mo) åsen omnämnes, hvarjemte äfven »skalbärgen» vid Uddevalla om- 

 talas och skalens arter bestämmas — Skånska Resan 1749. — 



■') »Notices sur les blocs do roches des terrains de transport en Suéde». 

 (Annales des Sciences natirrelles. 1828 XIV. 5.) 



*) A. Ekdmann m. fl. 



•■') D. HUMMEL m. fl. 



®) »Bidrag til vor Jordklodes Historie» (Mag. for Naturvidenskaberne 1824). 



") »Bidrag till Sveriges geognosie». Stockholm 1828. Redan förut hade 

 han iakttagit och omnämnt åsarne och åtskilliga deras egenskaper. Se : 

 »Minerographie öfver Sverige» l:sta delen. Sthm 1790 (utan författare- 

 namn) sidd. 16 — 20, 42 — 44, 110; — »Versuch einer mineralogischen 

 Geographie von Schweden». Uebers. von F. Wöhler. Leipzig 1826 sidd. 

 33. 34. 



