6 o. GDM^LIUS, OM MELLERSTA SVERIGES GLACIALA BILDNINGAR. 



såsom bankar. Sädana äro några pä slätterna samt den s. k. Land- 

 borgen på Oland, äfvensom några på Gotland. 



Ar 1835 hade Ltell ') framställt en annan åsigt om åsar- 

 nes bildningssätt. Han tänker, att de uppkommit genom sam- 

 verkan af liafsströmmar, som framgått från norr till söder, och 

 floder, som nedströmmat från fastlandet och medfört sand, grus 

 och rullsten. Vid sammanträffandet afsattes de medförda ämnena, 

 hvilka sålunda kommo att bilda sträckor, parallela med den 

 gamla hafs kusten, eller vanliga sandbankar. 



Omkring samma tid framstälde Sefsteöm -) åsigten, att en 

 rullstensflod i nord-sydlig riktning framgått öfver Skandinavien 

 och mellersta Europa, och att denna medsläpat grus, sten och block, 

 rundat, repat och polerat berghällarne, samt afsatt åsarne och 

 flyttblocken. 



Denna teori vann stor anklang och bidrog i hög grad till 

 lifvande af intresset för utredningen af hithörande förhållanden. 

 Den omfattades med ifver af en stor mängd af Europas geolo- 

 ger och öfriga vetenskapsmän, hvilka förde en liflig strid med 

 de sedermera s. k. glacialisterne, som ville förklara alla dessa 

 fenomen medels glacierer. 



Sefströms teori blef härvid efterhand modifierad. Sålunda 

 ann Dueocher ^) vid en resa i Sverige och Norge 1845, att 

 man icke kunde reda sig med ett centrum, hvilket en tid för- 

 lagts till Spetsbergen, och hvars plötsliga uppstigande ur hafvet 

 förorsakat de åt alla sidor framstörtande rullstensfloderna, utan 

 man måste antaga flere, hvilka dock icke alla samtidigt höjt sig. 



Först 1816 och ytterligare 1822 samt slutligen i ett postumt 

 arbete, som utkom 1858, framstälde Venetz sina åsigter om de 

 forntida jöklarne, hvarefter denna teori vidare utvecklades af 

 J. DE Charpentiee *) och Agassiz^) år 1841. Dessa män sökte 

 genom att antaga en fordomtima stor utbredning af ett ishölje 

 öfver en betydlig del af Europa förklara slipnings- och flyttnings- 

 fenomenen. Båda ansågo åsarna vara moräner. Detta bestreds 

 af Berzelius^), som ansåg teorien vara så snillrikt genomförd, 



') Phil. träns. I. 1. »On the Proofs of a gradual Rising of the Land in 



certain Parts of Sweden». 

 2) I. K. V. A. H. för år 1836. 

 ■') »Etude sur les pbenoménes erratiques de la Scandinavie». (BuU. de la 



Soc. Géol. de France. Ser. 2. T. IV.) 

 *) »Essaisur les glaciers et sur le terrain erratlque de bassin de Ehöne». 1841. 

 *) »Untcrsuchungen iiber die Gletscher.» 184i. 

 ^) Skand. Naturforskarnes .3:dje möte i Stockholm 1842. — Årsberättelse 



om framstegen i Kemi och Mineralogi. 1842. 



