BIHAXG TILL SV. VET. AKAD. HANDLINGAK. BAND, 4. N:0 3. 9 



Afven DÉSOR ^) förklarar, att äsarne bildades under landets 

 långsamma stigning ur hafVet på låglandet i närheten af ku- 

 sterna i allmänhet parallela med strandriktningen, samt att ma- 

 terialet är ordnadt efter storlek och stenarne icke repade annat 

 än i sällsynta undantagsfall. Han säger vidare, att skiktningen 

 är oregelbunden med mycket begränsade bankar, stående i olika 

 lutning. 



Dä nu således både glacialister och anhängare af rullstens- 

 floden syntes vilja afskilja åsbildningen från den egentliga gla- 

 cialtiden, blef detta snart en herskande åsigt, ehuru dock fort- 

 farande enstaka stämmor hördes, som framstälde vigtiga inkast, 

 hvilka numera torde kunna anses hafva gjort nämnda förkla- 

 ringsgrund, så vidt den rör flertalet af åsarne -), fullkomligt 

 oantaglig. 



Först när man här i Sverige började gå ifrån de allmänna 

 funderingarne om möjligheten eller omöjligheten af en fullstän- 

 dig öfverisning af Skandinavien, eller af en rullstensflod o. d. 

 och i stället vände sig till att studera de verkliga fakta i detalj, 

 först då kunde man hafva anledning hoppas att närma sig lös- 

 ningen af dessa frågor. 



Vid denna tid ■ — ■ omkring midten af 1840-talet — hade 

 man sig bekant refflornas strykning i stort sedt öfver Skandina- 

 vien med Finland. Man visste, genom iakttagelser af Keilhau, 

 SiLJESTRÖM och Daubrée, att refflorna i Norges dalar icke äro 

 normala, utan att de äro riktade efter dalens hufvudaxel, och att 

 de från bergen nedstiga mot kustlandet. Dtirocher hade också 

 iakttagit, att refflorna på höjderna ofta korsa de stora dalarne, 

 och att de, om de nedstiga deruti, göra detta i en 'sned riktning 

 mot hufvudriktningen. Likaså hade Boehtlingk i Norge iakt- 

 tagit uppstigande refflor. Vidare kände man de slipade och 

 rundade berghällarne, deras stöt- och läsida samt det väderstreck, 

 i hvilket stötsidan i allmänhet träffas. Någon anmärknino; om 

 undantagsfallen har jag icke kunnat finna. Man hade fäst sig 

 vid flyttblocken och deras utspridning öfver landet, men man 

 kände ännu allt för litet underliggande b^ggrunden för att 

 kunna med bestämdhet hänvisa på deras moderklyft. Sålunda 



') »Notice sui' le phénoméne erratique du Nord comparé å celui des Alpes». 



(BuU. de la Soc. Géol. de France. 1846.) 

 -) Man måste nämligen från åsarne afskilja de åslika bildningar af vida 



yngre tillkomst, hvilka på åtskilliga ställen i vårt land anträffas vid hafs- 



kusten eller vid stranden af större insjöar, ^fvensom genom hopskjutning 



uppkomna vallar af bottengrus. 



