BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDLINGAR BAND 4. N:0 3. 23 



dersöknings arbeten hunnit omfatta hela mellersta och södra samt 

 de allmänna dragen af norra Sverige, finna åsträckningar, som 

 kunna anses sammanhängande närmare 100 mil. Dock får man 

 icke härvid alltför mycket räkna på oafbrutet sammanhang, 

 h\'ilket också D. Hummel ^) mot sina föregångare A. Erdmann 

 och A. E. Törnebohm framhåller. Asarne kunna stundom fram- 

 gå utan något afbrott långa sträckor — 3 till 4 mil — men 

 bestå på andra trakter af mer och mindre långt från hvarandra 

 liggande ryggar och kullar, hvilkas afstånd stundom blir så långt, 

 att man ej ute på marken kan ana deras sammanhang, hvilket 

 först visar sig, då de enskilda kullarne blifvit på en karta 

 utritade. 



I allmänhet; skall man finna ^), att åsarne visa ett godt 

 sammanhang efter längden, der de framgå i väl markerade dalar 

 eller öfver slätter, såsom t. ex. i allmänhet i Upland, Vest- 

 manland och Nerike, men deremot äro tätt och ofta afbrutne, 

 der terrängen är mycket ojemn och bruten, såsom t. ex. i Söder- 

 manland, samt på en del andra ställen, om hvilka jag i det 

 följande får tillfälle att närmare yttra mig. 



Asarnes höjd öfver hafvet och öfver o ra kringliggande mark är 

 mycket vexlande. Åsar finnas, hvilkas rygg icke uppnår hafvets 

 yta. Sålunda har man anledning antaga, att de s. k. Finngrunden 

 N. om Upland, åtminstone till en del, bestå af rullstensgrus. 

 Likaså finnas grund i Mälaren, som genom form och läge framte 

 sig såsom delar af en ås. A andra sidan har man på 1000 — 

 1400 fots absolut höjd funnit åsar uppe i fjällen t. ex. i Dalarne, 

 Herjeådalen, Jemtland och Lappland äfvensom pä Småländska 

 höglandet. 



Den relativa höjden är stundom så ringa att man först vid 

 afrymning af de täckande ler-, sand- eller dylagren får se åsens 

 grus. Stundom bildar rullstensgruset sjelfva jordytan i form af 

 stora moar än jemna än vägiga. Stundom stiga åsarne tvärt 

 upp från sitt underlag till 100, 150, 180 fots höjd. Ja ! sanno- 

 likt äro de vida högre. Sålunda är t. ex. Upsalaäsen i Grans 

 socken invid Ullijärden af mig afvägd till 180 fot öfver vatten- 

 ytan ^), men huru långt den sänker sig derunder, kan jag icke 

 uppgifva. 



') »Om ruUstensbildningar». 



^) Se åskaitorna i Atlas till »Sveriges Qvartära Bildningar» och i »Om 



ruUstensbildningar». 

 ^) S. G. U. »Sigtuna». N:o 16. 



