32 o. GTJM.iLIUS, OM MELLERSTA SVERIGES GLACIALA BILDNINGAR. 



betäckta med ett ytterst fint, men ej i någon stor mängd be- 

 fintligt, pulver, ett verkligt slippulver, livilket dock icke finnes 

 qvar, der stenarne legat utsatta för regnet. Tillvaron af detta 

 slipmjöl utesluter ju i sjelfva verket rullstenarnes bildning genom 

 rullning och slipning i rinnande eller böljande vatten och angifver, 

 att de rundats och fått sin form genom gnidning eller slipning 

 i likhet med, men dock på annat sätt än, morängrusets stenar. 



Till samma mål hänvisar ju äfven deras vanligaste form. 

 Denna är, såsom v. Post också uppgifvit, en påtvå motsvarande 

 sidor något plattad aflångt rund form. Hade den tillkommit 

 genom rullning pä en hafsstrand eller i en forsande elf, borde 

 de knappast, der ej stenens ursprungliga form varit platt eller 

 dess inre textur företrädesvis underlättat tillplattning, hafva 

 framställt denna ofta så tj^dliga och väl utbildade, så att säga, 

 normala rullstensform. 



Ännu en annan iakttagelse af v. Post måste jag här om- 

 nämna. Han säger att rullstenarne i Köpingsåsen städse ligga 

 med sin längdaxel i åsens längdriktning, hvilket skulle utvisa, 

 att de blifvit aflagrade på sin plats genom från sidan verkande 

 krafter — genom vågsvall. Denna iakttagelse är sålunda synner- 

 ligen lämplig för det förklaringssätt för åsarnes bildning, som A. 

 Erdmann söker bevisa, men likväl har han ^), ehuru han anser 

 det såsom ett undantag, anfört en iakttagelse från Upsalaåsen, 

 strax söder om staden, som visar ett motsatt förhållande. De 

 aflånga rullstenarne lågo nämligen der vinkelrätt mot åsens 

 längdriktning. Sjelf har jag vid de flesta tillfällen fåfängt för- 

 sökt utfinna någon annan allmänt gällande regel för stenarnes 

 läge på det ena eller andra stället i en ås, än att de ligga på 

 den platta sidan, oaktadt jag med kännedom om T. PoSTS nyss- 

 nämnda uppgift särskilt letat derefter. Oftast synes jemväl 

 lilget vara sådant, att man skulle vilja anse dem vara skjutna 

 öfver eller under hvarandra. Detta är dock en iakttagelse, som 

 det kan hafva sig svårt att med säkerhet afgöra, och den kan 

 d erfor högst anses såsom sannolik. 



Angående lagringen inom åsarne, finner man vanligen de 

 äldre författarne uppgifva, att denna är tämligen otydlig, att 

 den endast består uti en vexling af olika grofva materialer 

 o. s. v. Stundom uppgifves dock, att den är ganska tydlig i 

 form af olika stupande bankar, som tvärt afslutas, d. v. s. att 



') »Bidrag till känn. om Sveriges Qvartära Bildningar», sid. 90. noten. 



