34 o. GUM.ELIUS, OM MELLERSTA SVERIGES GLACIALA BILDXINGAR. 



ursprung och äfveii innnehälla snäckor. Dylika fynd äro dess- 

 utom flcre gånger gjorda i åsarnas yttre omliölje. 



Underlagret har, der icke fast berg eller bottengrus omedel- 

 bart blifvit träfFadt, visat sig bestå af finare sand och grus, stun 

 dom. isynnerhet mot djupet, öfvergående till ett fint något le- 

 rigt slam, som i vått tilstånd förefaller sandigt, men i torrt äi- 

 hårdt och sammanhängande såsom en lera. Xågongång träffas 

 deri äfven verkliga små lerlager. Detta skulle tydligen mot- 

 svara, livad jag förut ^) kallat äldre glaciallera och glacialsand. 



Det förefinnes, som nämndt, dels under åsarnes rullstens- 

 massa, dels är det också otvifvelaktigt denna bildning, som på 

 många ställen anträffas vid sidan af åsarne, ehuru den der 

 blifvit bestämd såsom mosand, såsom lerig mosand, stundom 

 ock såsom tillhörande den glaciala bildningen, men dock yngre 

 än krossgruset. Det är i detta lager, som de flesta åsgrafvarne 

 äro urgräfda. 



Slutligen framträder i aiseende på åsarnes bygnadsmaterial 

 den frågan: Hvarifrån äro rullstenarne konma? Hvar ha/va de 

 sin moderklijft? Besvarandet af denna fråga är af åtskilliga per- 

 soner försökt. J^en har varit stående på dagordningen nästan 

 allt sedan man började studera åsarne. j\Ien, då en af de vig- 

 tigaste faktorerne fattades, nämligen kännedomen om den fasta 

 bergskorpans sammansättning på närmare och fjärmare håll, 

 var det ju sjelfklart n-ästan omöjligt att erhålla ett någorlunda 

 tillfredsställande svar. Dessutom skedde besvarandet i de flesta 

 fall endast efter ögonmått, ej genom direkt räkning. Dervid 

 kornmo alla mera starkt färgade eller på annat sätt särskilt ut- 

 märkta rullstenar att göra det intryck på synsinnet, som om de 

 förefunnes i vida större relativt antal, än de verkligen göra. 

 Till dessa stenar höra just de städse omtalade porfv-^rarterna, 

 hvilka här i mellersta Sverige oftast synas leda sitt urspnmg 

 från nordvestra Dalarne. Af nyssnämnda anledning få dessa 

 spela en stor roll, ehiuai de blott ingå till en eller några få pro- 

 cent i rullstensmassans sammansättning. 



FoiiCHHAMMER sökte geuom direkt räkning bestämma de 

 olika rullstenarnes art. Han fann, att rullstenssanden hade 

 samma bergarter att framte, som underliggande rullstensler; 

 men då detta jemte åtskilliga till utseendet främmande bergarter 

 äfven innehöll talrika stenar af flinta och krita, bragtes han på 



') »Om mellersta Sveriges glaciala bildningar». 1. 1874. 



