BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDLINGAR. BAND. 4. N:0 3. 37 



Ar 1875 meddelade jag ^) resultatet af de stenriikningar i 

 olika grusarter, som jag verkstält på bladet »Nora». 



Jag hade fumiit, att rullstensgruset står i nära samband 

 med bottengruset och med de berg, från hvilka efter refflornas 

 riktning detta grus erhållit sina hufvudsakliga beståndsdelar; att 

 bottengrusets material i hufvudmassa blifvit fördt en mil framåt, 

 kanske något mera, och rullstensgrusets ännu ett kort stycke 

 längre; samt att i närmaste närhet befintliga bergarter dock 

 ofta mycket hastigt inverka starkt förändrande pä såväl det ena 

 som det andra grusets 'sammansättning. 



I åsarnes öfre del mellan kärnan och skalet finner man 

 stundom bäddar af krossgrus, hvilka genom beskaffenheten af 

 det deruti ingående materialet visa sig tillhöra det öfre kross- 

 gruset, v. Post omtalar sådana lager från Köpingsåsen. A. 

 Erdmann kallar dem »krosstensartade skikt» och säger, att de 

 »mycket påminna om krosstensgrus». Han synes dock i sjelfva 

 verket icke draga i tvifvelsmål, att det verkligen är krosstens- 

 grus. Han antager, att det^sa bankar kommit på sin nuvai-ande 

 plats genom simmande isfiottor. 



Hos åsarne träffar man också ofta än enstaka block än hela 

 blocksamlingar dels liggande på rullstenskärnan dels på åsens 

 täcke. Afven dessas transport har man velat tillskrifva flytande 

 is, hvilket väl också torde vara riktigt, hvad de senare beträffar, 

 hvilka genom sitt läge på otvifvelaktiga saltvattensbildningar 

 visa, att åsarne vid deras aflagrande varit nedsänkta under hafvets 

 yta. Hvad de förra åter angår — eller de block, som hvila på 

 åsens kärna och blifvit öfverlagrade eller åtminstone kringlagrade 

 af de marina bildningarne, — så är det sannolikt, att de till- 

 höra åsens bildningstid, att de sålunda kommit pä sin plats sam- 

 tidigt med åsens tillkomst, såsom sådan. 



De flesta af dessa block äro kantiga eller blott afnmdade 

 på kanterna. Sådana block har jag ytterst sällan funnit inne i 

 åsarnes egentliga kärna, men stora mer eller mindre rullade 

 stenar träffas der oftare. Det händer till och med, att :isens 

 hufvudmassa är bildad af sådana, så t. ex. vid Pålsboda jern- 

 vägsstation. 



Slutligen må jag i afseende på åsarnes sammansiittning 

 och yttre former gemensamt anföra den iakttagelsen, att de ofta 

 mot den öfre, i allmänhet nordliga, ändan blifva små och obe- 



S. G. U. N:o 5G. 



