42 o. Gor.5;Lius, om mellersta Sveriges glaciala bildningar. 



Utom de nämnda äsarne har man ännu flere. som ur de 

 Kilsbergen genomskärande dalarne framkomma till låglandet, 

 säsom Lindeäsen genom Rossvalens dal, en biås till Norrköpings- 

 åsen, livilken vid sjön Lien i närheten af Riddarhyttan bildar 

 det förr omnämnda väldiga rullstensfältet samt en biås till Kö- 

 pingsåsen efter sjöarnc Ofre och Xedre Vettern. 



Ytterligare hafva vi att iakttaga en ås, som icke kommer 

 ii-am ur någon dal genom Kilsbergens höjdsträckning, utan 

 börjar nedanför dessa i Garphyttedalen på omkring 350 fot ö. 

 h. Den fortgår utför denna dal, alltjemt sänkande sig, tills 

 den i trakten af Hidinge kyrka på något öfver 150 fot ö. h. 

 når Svartåns dal, hvilken den nu följer uppåt till Kälkesta åt 

 S.S.V., städse så att säga, i lä under Kilsbergen. Här böjer 

 den sig och stiger uppför höjden till Edsbergs Sanna på 250 

 fot ö. h., hvarefter den följer reftiornas normalriktning ned mot 

 Xerikes södra högtrakt. 



Ett med riktningen hos denna ås analocrt förhållande träffas 

 äfven hos den förut omnämnda Lindeåsen, i det att denna från 

 Rossvalens dal först visar en tendens att sträcka sig ut öfver 

 lågtrakten i ungefarlig fortsättning af nyssnämnda dal, hvilket 

 också är temligen öfverensstäramande med refllornas normal- 

 riktning, men i stället vid staden Linde börjar vika tillbaka 

 mot Kilsbergen, och stigande upp på dessas sidosluttning följer 

 dem under 2,2 5 mils sträckning, hvarefter den medels en 0,5 

 mil lång båge böjer sig ut från Kilsbergen och riktar in sig i 

 reftiornas riktning, hvilken den sedan följer med svaga krök- 

 ningar ned inot Halsberg. Den intager mellan Linde och trakten 

 af \xe en högre nivå än österut liggande höjder och går här 

 fram sammanhängande och utan afbrott. Midt för Yxe kommer 

 den ned i Jerleåns, dal, hvilken den sedan följer i form af lång- 

 dragna kullar med större och mindre afbrott. Vid Jerleborg 

 börjar den åter höja sig, och framgår sedan efter Kilsbergens 

 fot, tills den, när dessa vika undan mera åt vester, svänger nedåt 

 slätten och fortgår till mötes med ( )rebroåsen. 



Aunu en annan ås kan jag anföra såsom bevis på att icke 

 ens öfver oOO fots höjd åsarne äro bestämdt )ibundna vid dal- 

 gångarne» ^). Denna ås — Karlsdalsåsen — hör egentligen till 

 vestra Sveriges åsar. Den framkommer ur sjön Halfvars Xorcn, 

 nära Svartelfvens utlopp ur denna sjö, men följer icke clfvens 



') Med detta uttryck måste ju tydligen menas de lägsta dalgångarne, de, 

 genom hvilka vatnen taga sin väg. 



