44 o. GUM^LIUS, OM MELLERSTA SVERIGES GLACIALA BILDNINGAR 



har en lämpligare väg något öster om sin normalriktning och 

 framgår der. Längre söderut, ej långt från Pålsboda station, 

 möter den samma höjdsträckning, mot hvilken Lindeåsen böjde 

 sig åt vestsydvest. Glanshammarsåsen böjer sig i stället åt syd- 

 sydost för att komma fram förbi den ännu högre bergstrakten 

 i vester. 



Slutligen kunna vi omnämna Xorrköpingsåsen, hvilken vi 

 förut träffat vid dess framkomst genom en mindre betydlig dal 

 från Kamsbergstraktcn. Denna ås framgår sedan rak och nästan 

 utan afbrott öfver den temligen jemt sig sänkande trakten, hvars 

 högsta kullar den på länga sträckor bildar, ned mot Fellingsbro 

 kyrka och iernvägsstation. Här stöter den på den djupa dalen, 

 genom hvilken Opbogaån framrinner till ^Mälaren. Dervid för- 

 delar den sig i en rad af åtta stycken koniska kullar, h vilka 

 i sydvestlig riktning framgå mot den lilla obetydliga dal, som 

 vid Urvalla genomskiir Käglans rygg. 



J denna dal smyger sig åsen npp, höjande sig på en kort 

 sträcka irån en l)ottenhöjd af blott ett eller två tiotal fot öfver 

 hafvet till omkrinii; 100 fot »'). h. Dess rygg stiger till omkring 

 170 lot ö. h. Sedan den kommit upp på höjden, sänker den 

 sis så sm;minii'om med denna och forto'år utan ett enda eu^entligt 

 afbrott ända ned i Hjelmaren, der den bildar den långt utskju- 

 tande Lungers udde. Synlig i några små holmar och på den 

 stora Vinön, Iramgår den till södra stranden, der terrängen 

 synes halva varit mindre lämplig tor dess utbildning. Det kan 

 derför vara tvifvel underkastadt, huruvida denna ås verkligen 

 gör skäl för det namn, den erhållit, eller om dess fortsättning 

 ligger något mera i vester, än den ås, som nu efter dalgångarne 

 i form af afbrutna kullar fortsätter genom Kolmi)rden åt Öster- 

 götland och Xorrki)ping. 



Säkert är dock. att åsarne i Södermanland, ehuru inga- 

 lunda framgående på mera iin oOO fots höjd öfver hafvet, delvis 

 till och )ned, alldeles som på Xerikes slättbygd, på mindre än 

 100 fot ö. h., på samma sätt som refHorna böja sig efter dalarne 

 åt sydost. 



Med dessa anförda fakta tror jag mig hafva vederlagt det 

 påståendet, att åsarne vid en viss höjd äro bundna vid dalarne, 

 men \)\\ liigre afviigning fortgå oberoende af jordytans form. 

 Tviirtom har det visat sig, att de äro i viss mån beroende af 

 ytfbrmen till och med på fä fot öfver hafvet efter deras nuva- 



