BIHAXG TILL K. SV. VET. AIvAD. HANDLINGAR. BANK. 4. N:0 3. 45 



rande läge, men att de också kunna visa Sl^ oberonde deraf 

 på 5 — 600 fot ö. h. och sannolikt ännu högre. 



Genom denna utredning i detalj af åsarnes lopp har frågan, 

 som det synes, blifvit ännu mera invecklad, och likväl är det 

 just på utfinnandet af en allmängiltig förklaringsgrimd för alla 

 dessa förhållanden, som frågans lösning ytterst måste bero. Att 

 iag tror mig hafva funnit denna förklaringsgrund, har naturligen 

 varit skälet, som kunnat förleda mig att uppträda i strid med 

 så många, hvilka alla otvifvelaktigt misslyckats, men af hvilka 

 likväl de fleste hvar i sin ordning och i sin mån bidragit till 

 Irågans utredande och lösningens möjliggörande. 



Dock, innan iao; kan framlägga denna förklaring, återstår 

 att säga ännu några ord om åsarnes riktning i förhållande till 

 refflornas. Afven denna har varit en mycket omtvistad sak. 

 Under det t. ex. Sefsthöm och hans efterföljare försökte fram- 

 hålla denna öfverensstämmelse, och deri, ehuru naturligen af an- 

 nan orsak, understöddes af de äldre glacialisterna, förklarades 

 denna öfverensstämmelse af strandvallsteoriens anhängare, för 

 hvilka den var en svår stötesten, vara endast skenbar. Häruti 

 förenade sig också erosionsteoriens anhängare, och ännu för en 

 kort tid sedan fick man se samma påstående, visserligen icke 

 på grund af" något vidsträcktare studium ute i naturen, fram- 

 hållas af N. O. HoLST ^). Mot honom kan jag anföra såsom 

 auktoritet D. Hummel, hvars vidsträckta erfarenhet i denna sak 

 af få nu lefvande torde öfverträftas. Han anför i sin flera gånger 

 citerade och på intresseväckande fakta och utredningar särdeles 

 rika uppsats »Öm rullstensgrus» ganska slående exempel på en 

 sådan öfverenstiimmelse. 



Men för att icke ensamt stödja mig på auktoritetsgrund. vill 

 iag äfveii anföra några resultater af den erfarenhet, iag varit i 

 tillfälle förvärfva, hvarvid jag då först får hänvisa till ett och 

 annat af det redan anförda, der jag haft anledning påpeka 

 denna sak. 



På geologiska kartbladet »Sala» ser man äsarne fortgå nästan 

 i norr och söder likasom refflorna. men pä en sträckning af 

 Badelundsåsen mellan Hedtorp och Sätra brunn går den nästan 

 rakt i öster och vester. Detta skulle sålunda vara ett undantag. 

 Men ett motsvarande undantag i afseende på refflorna är i samma 

 trakt iakttaget, nämligen strax sydost om Hemmingsbo gäst- 



>) »Om de glaciala rullstensåsarne». G. F. Förh. N:o 31. 



