BIHANG TILL K. SV. VET. AKAD. HAXDLlNGAll. BAND. 4. N'0 3. 51 



början kan naturligtvis en ny rörelse komma i gång, en ny ut- 

 vido-nins af istäcket öfver redan lemnade trakter ega rum, så- 

 ledes för dessa en ny glacialtid. 



Att den på inlandet fallande nederbörden genom sin tyngd 

 uto^ör den drifvande kraften, som sätter inlandsisen i rörelse, 

 och att således det vigtigaste skälet emot glacialteorien — omöj- 

 liglieten för isen att röra sig på en yta, som har så föga lutning 

 — försvinner, bevisas ytterligare genom A. Hellands undersök- 

 ningar förliden sommar öfver de s. k. isströmmarnes rörelsehastig- 

 het. Han fann nämligen, såsom jag redan förut påpekat, hos dessa 

 genom direkta mätningar, att isen rörde sig framåt med stor 

 hastighet, under det lutningen var ganska ringa. Sålunda rörde 

 sig isen i Jakobshavns isström med en hastighet af ända till 

 66,6 fot i dygnet. Lutningen hos isströmmens yta är dock 

 blott omkring 4 grad. Torsukataks isström, som är vid pass 

 30,000 fot bred, och hvars lutning på ytan icke uppnår 2 grader, 

 visade på 14000 fots afstånd från kanten 34 fots hastighet i 

 dygnet. Motsvarande hastigheter känner man icke från Europas 

 glacierer, äfven då de hafva mycket större lutningar. Dessutom 

 är det kändt genom EiNKS resor på Grönland vintertiden, att 

 rörelsen äfven då fortarår, så att isen i fiordarne framför isström- 

 marne blir hopskjuten och sönderbruten. 



Det måste således vara snömassornas tryck på den under- 

 liggande isen i inlandet, som föranleder isens frampressning 

 genom de jemförelsevis trånga s. k. isströmmarne. Detta 

 visar sig tydligt genom den ofantliga skilnaden i rörelseha- 

 stighet invid kanten och ute på isströmmen. 



I sammanhang härmed vill jag äfven framhålla något af 

 det, man har sig bekant, rörande isens beskaffenhet i det inre, 

 samt dess förhållande till underlaget och dess ojemnheter. 



]\Ian får oftast höra talas om, att isen såväl i glaciererna 

 som isynnerhet, der den uppträder i form af inlandsis, är ren 

 och fri från inblandningar af sten och grus. Moränerna skola 

 framgå på ytan af glaciererna och under deras botten. Afven mellan 

 glacierens väggar och isens massa kunna de finnas. Det torde 

 väl ingen vilja förneka. Men inuti isen ingen inblandning ! 

 Och likväl blifver under sådana förhållanden mycket oförklarligt, 

 som af olika forskare blifvit iakttaget och anfördt. Således 

 finnas afteckningar af glacierer af Agassiz ^), H. och A. Schla- 



') »Untersuchungen tiber die Gletscher». Atlas. 1841. 



