BIIIANG TILL K. SV. VET. AKAD. HANDLINGAR. BAND. 4. N:0 3. 53 



innehöll kloritskifFer, återfinnes icke. Den andra sidomoränen 

 gick delvis ned i en mellan glacieren och dalväggen bildad sjö 

 och afsatte sig der. Angående moränernas massa omtalas sär- 

 skilt såsom beståndsdelar »Gerölle» och sand, hvilka sålunda 

 måste hafva varit tillformade och behandlade af rinnande vatten 

 eller af is, innan de framträdde på ytan i form af morän. Man 

 finner också Dollfuss-Ausset ^) tala om »moraines interieures» 

 på följande sätt: »a la pente terminale et généralement dans les pa- 

 rois de glaces des crevasses, noiis voyons des matériaux empätés dans 

 la glace qui arrivent å la surface par Tablation. Parmi ces maté- 

 riaux il y en a d'une gros volume». På ett annat ställe anför han : 

 »Le glace salie par la boue glaciaire et pénétrée de graviers et de 

 blocs s'observe tres bien au glacier du Rhöne, surtout lorsque Ton pé- 

 netre sous les voiltes d'c)U le Rhöne s'échappe)). Likaså finner 

 man redan Agassiz 1841, ehuru han påstår, att glacierisen är 

 fullkomligt ren, och att han endast på ett ställe deruti lyckats 

 finna en innesluten sten, dock förklara, att den undre ytan af 

 glacierisen är städse fullkomligt plan och jemn, men sand oeh 

 kiselkorn sitta dock deri, samt gifva den likhet med en rasp. 

 Angående förhållandena på Island, der inlandsisarne icke äro 

 så stora, som t. ex. på Grönland, finner man hos C. W. Paijkull-), 

 sedan han beskrifvit materialet i Sölheima och Skögasanden så- 

 som smärre kantstötta småstenar, icke rullstenar, följande utta- 

 lande: »Men i botten af dalgången» (mellan dessa båda) »invid 

 Fulilffikrs flodbädd alldeles för ändan af skridjökeln och stödd 

 mot denna befinner sig en tydligt utbildad rullstensås af om- 

 kring 50 fots höjd, sträckande sig rätt ut från jökeländan, pa- 

 rallelt med elfven. Denna ås är några hundra steg i längd med 

 skarpt afsluttande sidor. Något längre ned mot hafvet, ehuru 

 icke alldeles i förlänsi;nino'en af denna vall, ligsrer en annan, 

 likaledes af utpräglad åsform. Paijkull framställer sedan olik- 

 heten i sammansättning mellan denna ås och de omnämnda 

 grusfälten på sidorna för att visa, att denna ås icke kan vara 

 en efter urskärning qvarlemnad del af dessa. Materialet är näm- 

 ligen skiktad sand med större och mindre rullstenar samt äfven 

 ett och annat större block. Vidare förklarar han, att den icke 

 kan vara en midtmorän, som framburits af j()keln och aflag- 

 rats vid dess tillbakadragande. Ty stenarne äro rullade i jökel- 

 elfven, en och annan dessutom äfven ritsad och således fram- 



') »Matériaux pour Tétude des glaciers». T. V. S. 410. 180-1. 

 2) »Bidrag till kännedomen om Islands Bergsbyggnad». 1867. 



