Ob o. GUM.ELIUS, OM MELLERSTA SVERIGES GLACIALA BILDNINGAR. 



A. H.), som för 25 år sedan var i starkt tillbakavikande, nam- 

 nes, att den 1875 gick ut i hafvet med en 80 fot hög kant 

 och med en »mägtig» morän. Xu står den med en förklyftad 

 och ren ismassa. 



Längst i norr vid Upernivik säg RrxK i närmaste delen af 

 isslätten enskilda, öformiga, landpartier, s. k. Ximataker, uppen- 

 bart topparne af de berg, som äro begrafna under isen. »^len 

 man-keligt er det, at man hiinsides disse Bjergtoppe seer den 

 höie Isslette bedajkket med Masser af Steen og Gruus, som 

 danne sorte Striber, der gaae i Retningen hen iraod det Sted, 

 hvor lisen bevaeger sig og lisfjeldene bry de af. Thi bag ved 

 disse Striber sees intet Land, hvorfra disse Brudstvkker af 

 Klipperne kunde hidröre». 



Rob. Brown ^), som 18(37 frän Jakobshavn försökte komma 

 in pä isen, meddelar, att gletscherändan här och der var tuckt 

 med »Gerölle, Schlamm, Sand und Kies». Hans tillagda för- 

 klaring att alltsammans var »von den iiberhängenden Klippen 

 herabgefallen», är naturligtvis oantaglig, såvida det icke möj- 

 ligen der förr af en högre nående is blifvit aflagradt. Sanno- 

 likare synes, att ursprunget kunde vara den af honom högre 

 upp träffade sidomorän, som bestod af »Thon und Gerölle», och 

 hvars beståndsdelar således på en sträcka skulle hafva tagit sin 

 väg genom isen. 



I A. E. Nordenskiölds berättelse om hans försök att be- 

 vandra Grönlands inlandsis -) finner man den uppgiften, att mo- 

 räner och större stenar blott finnas vid utkanten, der isen stöter 

 mot land. »Längre än en kabellängd från randen träffar man 

 inga stenar på inlandsisens yta», men deremot är iskanten »öfver- 

 allt beströdd med smärre stenbitar». Dessa måste således komma 

 ur isen. 



Angående förhållandena på Grönlands östkust meddelar 

 J. Payer ^), att Tirolerijord var omgifven af syenitgranitberg, 

 refflade och slipade, i fjordens bakgrund till 700 och vid fjord- 

 mynningen till 500 fots höjd. Derofvan voro klipporna ojemna 

 och sönderspruckna. Nu begränsades isströmmen inne i fjorden 

 af en 150 fot hög ändmorän. Vid södra foten af det Kap An- 

 tonio bildande fjället såg han en gammal sidomorän på 500 



') Se Petermanns Mittheilungeu. 1871. 

 2) Ö. af K. V. A. Förh. för år 1870. 



^) »Die Zweite Deutsche Nordpolar-Expeditiou». 1869 — 70. (A. Petermanns 

 Mittheilungen 1871.) 



