BIHANG TILL SV. VET. AK.\D. HANDLlNGAll. HAND. 4. N:0 3. 61 



och dalar, icke kan hafva några moräner. Dessutom äro mo- 

 ränerna till sin sammansättning sä olika med rullstensåsarne, att 

 ingen förvexling dem emellan bör kunna ske. Dock må an- 

 märkas, att sidomoränerna, sådana de träftas på en del ställen 

 i Alpernas dalar, genom form och innehåll synas ganska mycket 

 erinra om våra åsar, ehuru man i dessa sidomoräner nåo-ongånof 

 träffar repade stenar, hvilket man icke hittills gjort i våra åsar*). 

 Sålunda är t. ex. beskrifningen -) på »la Serra» i Piemont så 

 erinrande om våra åsar, att man icke kan undra på, om en 

 person, som sett denna, men icke våra åsar, eller icke lärt känna 

 dem i detalj, skulle vilja förklara dem för ett och samma. 

 Dock finnes åtskilliga svårigheter för antagandet af 7noränteorien 

 i ordets egentliga eller hittills varande bemärkelse. Då jag lik- 

 väl i det följande kommer att ännu vidare yttra mig om dessa 

 förhållanden, kan jag nu lemna denna teori med förklaring, att 

 den iifven är oantaglig, sådan som den hittills blifvit framstäld. 



D. HuMMELS teori brister i bevisning i några rent fysika- 

 liska förhållanden. En stillastående inlandsis, som denna teori 

 — enligt min uppfattning — nödvändigt fordrar, har inga spric- 

 kor. Ty sprickorna uppkomma vid rörelsen, då spänning i 

 isen af en eller annan anledning uppstår, men de sluta sig åter, 

 då anledningen upphör. 



Afvenså saknas fullt skäl för antagandet af isdalarne, och 

 h varför dessa skulle utbilda sig just så, som åsarnes nuvarande 

 lopp fordrar det. 



Dessutom är det genom stenräkningar i mellersta Sverige 

 bevisadt, att åsarnes material i allmänhet är transporteradt utan 

 afseende på lutningar och motlutningar, men, om Hummels teori 

 vore riktig, borde väl altid materialet vara transporteradt efter 

 markens lutningsriktning. 



Om anledningen, hvarför åsarne vid öfvergångar öfver djupa 

 mötande dalar fortgå i samma riktning, men i form af en kedja 

 af kullar, torde den också svårligen kunna lemna en tillfreds- 

 ställande förklaring. 



Afvenså huru de repade stenarne i bottenmoränen så hastigt 

 kunna förlora sina repor och blifva mattslipade. 



') Utom det omnämnde i sommar af mig vid Vimmerby gjorda fyndet af 



en sten med spår af reffior. 

 ^) Ch. Martins et B. Gastaldi. »Essai sur les terrains superficiels de 



la vallée de Po, aux environs de Turin, comparés å cenx de la plaine 



Suisse». (Bull. de la öoc. Géol. de France. T. VII). 



