BIHANG TILl- K. SV. VET. .\KAD. HANDLINGAR BAND 4. N:0 3. 65 



dalväggen liggande, till stor del bestående af kantiga block och 

 stenar, sådana, som de frigjorts från de omgifvande bergen, och 

 en undre mellan dalväggen och isen liggande och derstädes 

 genom isens rörelse till andra trakter medförd, hvarvid dess 

 stenar, under det de repat och slipat bergväggarne, sjelfva blifvit 

 afnötta, rundade och slipade. Att så är förhållandet, är sjelf- 

 klart, då man känner, att i de flesta fall under smältningstider 

 ett öppet mellanrum uppstår invid bergväggarne, och då man vet, 

 att dessa sistnämnda likaväl, som botnen, äro repade och slipade så 

 kingt, som isen nått. Att dessa samlingar af sten och grus 

 också deltaga såsom integrerande delar vid isens rörelse och sedan 

 i sin mån bidraga till åsbildningen, är högst sannolikt. När 

 två sidomoräner vid sammanflödet af två glacierer förena sig, 

 måste väl också deras undre delar förena sig. Det uppstår så- 

 lunda en midtmorän på ytan och en i isens undre del. Denna 

 senare kan väl under vissa förhållanden tänkas ingå i bottenmo- 

 ränen, men det är lika sannolikt, alt den kommer att fortsätta 

 såsom ett sten- och gruslager mellan islagren. 



Och hurudant skulle dä materialet i detta lager vara? Det 

 skulle bestå af rullade eller åtminstone rundade stenar, större och 

 mindre, samt af en del grus och sand, men det finaste slammet 

 borde vara bortfördt af det i klyftan invid bergväggen genom 

 den undre sidomoränen framsipprande eller framrinnande smält- 

 ningsvatnet. Det skulle vara rullstensgrus, utom att rullste- 

 narne åtminstone delvis vore repade. Under isens rörelse fram- 

 åt skulle dock dessa materialer nötas mot hvarandra, sanden och 

 gruset skulle nöta bort reporna från rullstenarnc, h vilka såhmda 

 skulle erliålla en mattslipad yta, öfverdragen af slippulfver. 

 Som rörelsen hufvudsakligen skulle bestå i skjutning eller skufning 

 framåt, skulle afnutningen verka starkast på öfre och itndre ytan. 

 Stenarne borde blifva något mera plattade, än de redan förut 

 kunde vara. Deras läge längs eller tvärs för korame att bero 

 på isens rörelse på stället, om denna vore hastigare eller lång- 

 sammar,e, och hvarest inom isströmmen stenarne lågo. 



På dylikt sätt skulle äfven bottengrusets material blifva 

 behandladt. 



Omkring inneslutna och åter ur isen framkommande stenar 

 har man alltid sett, att isen varit fastare och hårdare än eljes. 

 (Agassiz). Grus och stenlagren äro bundna vid de klara ispar- 

 tierna, men finnas icke i den blåsiga isen (Rink). Dessa fakta 

 tyda på att i närheten af stenar, som äro i isen inneslutna, före- 



5 



