6 - KJELLMAN, OM SPETSBERGENS THALLOPHVTER. 



är, att åtskilliga individ af Fucus evanescens likna exemplar 

 af Fucus vesiculosus i åtskilliga afseenden, men dock visa 

 dessa båda arter så många väsentliga olikheter sinsemellan, 

 att man helt visst kan och bör betrakta dem såsom skilda 

 arter. Bland dessa olikheter må här framför andra fram- 

 hållas den, att hos Fucus vesiculosus i) antheridier och oogo- 

 nier förekomma i skilda, men hos Fucus evanescens -) der- 

 emot i samma gömmen. — Svårare, för att ej säga omöjligt, 

 synes det mig vara att uppdraga några gränser mellan vissa 

 former af Fucus evanescens och den af Areschony i Bot. Not. 

 1868 p. 106—107 anförda Fucus Sherardi Stackh. 



Bland de många former, under hvilka Fucus evanescens 

 uppträder vid Spetsbergens kuster, har jag trott mig kunna 

 urskilja ofvan angifna fyra såsom hufvudformer, omkring 

 hvilka de öfriga låta gruppera sig: en mera allmän, tre min- 

 dre allmänna. — Den första af dessa senare, f. pergrandis, 

 afviker från den mera allmänna, som synes mig vara den 

 normala, genom betydligare storlek, bredare oeh jemförelse- 

 vis tunnare bål, svagt framträdande costa och starkare ut- 

 vecklade receptakler. — Samma form förekommer också sy- 

 nes det vid Grönlands kust, ty efter all sannolikhet är denna 

 identisk med den Fucus evanescens grandifrons, hvilken J. 

 G. Ayardh utan beskrifning upptar i förteckningen på de af 

 Drr. Sv. B('rggren och P. ()6é'r^ vid Grönland 1870 samlade al- 

 gerna-'). Den förekommer alltid på större djup än den normala 

 formen. En fullkomlis-t analoo- form eojer Fucus vesiculosus. 

 — Anmärkningsvärd är den uppgiften af Gohi (Braunt, p. 19), 

 att i Finska viken Fucus vesiculosus har större receptakler 

 och äfven med hänsyn till öfriga delar är större och krafti- 

 gare utvecklad, då den förekommer på ett betydligare (t. ex. 

 16 famnars) djup än på ett mindre betydligt. Häruti synas 

 sålunda de båda arterna F. vesiculosus och F. evanescens för- 

 hålla sig lika. 



Mellan f. pergrandis och f. typica är afståndet ej stort; 

 större är det mellan den senare och f. bursigera. På två 

 ofvan namngifna ställen fann jag åtskilliga individ af en 

 Fucus, hvilka till alla delar öfverensstämma med det, som 



') Jfr. Bot. Not. 1868 p. 101. 



==) Jfr. J. G. Ag. Grönl. Lam. et Fuc. p. 28. 



^) Jfr. J. Ag. Grönl. Alg. p. 110. 



