12 KJELLMAX, OM SPETSBERGENS THALLOPHYTER. 



(3. A. membrauacea J. Ag.) 



Grönl. Lam. et Fuc. p. 20. 



Cfr. J. G. Ag. 1. c. 



På anfördt ställe uppgifver /. G. Agurdh, att denna art. 

 livilken, om jag fattat den rätt, skall vara skild från före- 

 gående genom sin smala stipes, sin tunna lamina och genom 

 någon liten olikhet i de zoosporangiebärande bladens form. 

 tillhör Spetsbergens algflora. — Vid Spetsbergens kust fann 

 jag aldrig och i den stora samling Laminarieer, jag hemförde, 

 finnes icke något älJrc exemplar, som låter hänföra sig till 

 denna art. Deremot såg iagf en otalis: mäno;d och ecrer i 

 min samling från Spetsbergen rätt många ?/m/a individ — 

 somliga af dessa hafva en längd af 3 fot och derutöfver — 

 på hvilka beskrifningen på Al. membranacea fullständigt eller 

 i det närmaste passar in. Dessa måste jag dock anse såsom 

 unga individ af Al. grandifolia, ty i annat fall skulle jag nöd- 

 gas antaga, att af de helt visst tusen exemplar, jag under 

 expeditionen såg, och de omkring hundrade, jag insamlade, 

 på stället närmare undersökte eller sedermera efter hemkom- 

 sten granskat — , alla de unga skulle tillhöra en art, men alla 

 äldre utan undantag en annan. 



(3. A. musiefolia De la Pyl.) 



Fl. Terr. Xeuve p. 31. 



I J. Ag. Grönl. Lam. et Fuc. p. 24 angifves äfven dennti 

 art såsom förekommando vid Spetsbei*gens kust. Den skall i de 

 flesta afseenden såsom t. ex. med hänsyn till stipes, hvilken 

 skall vara temligen grof och på sin höjd (> tum lång, till la- 

 minans consistens, pinna?s form och anordning o. s. v. likna 

 Al. eseulenta Ligthf. et auct., men vara skild från denna 

 hufvudsakligen genom bredare och kortare samt vid basen 

 nästan afrundad (fere ovata), kort nedlöpande lamina. — 

 Möjligen är denna att anse för en sjelfständig art, men må- 

 hända är den endast en lokal form af Al. eseulenta, genom 

 hvilken denna öfvergår i Al. grandifolia. Mellan Al. eseu- 

 lenta och musajfolia är skillnaden icke betvdlig. — Al. 

 mnsaefolia torde på laminans form knappast skulle skiljas från 

 Al. grandifolia och med svårighet också på stipes, då, som 

 jag ofvan anfört, man vid Spetsbergens kust finner t. o. m. 

 äldre exemplar af Al. grandifolia, hos hvilka stipes längd 

 endast med en eller annan tum öfverstiofer den, som ansetts 



