BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAXDL. BAXD. 4. K: O 6. 29 

 \ 



växer denna form i spridda exemplar, utan vanligen i glesare 

 eller tätare tufvor. De största exemplar, jag sett, voro 15 

 ctmr långa. Bålen är till större delen af sin längd jemtjock 

 — stundom 1 — IV2 t^t^ i diameter — men afsmalnar något 

 mot basen ocli mot spetsen. Vidfästningsorganet utgöres af 

 en s. k. callus radicalis. De periferiska celltrådarna äro nä- 

 stan cylindriska eller mycket svagt klubblika (tafl. I, fig. 14) 

 och öfverensstämma sålunda i det närmaste med dem hos 

 den typiska formen (Jfr. fig. 14 med fig. 19 tafl. I). Dockbar 

 en eller annan af dem toppcellen jemförelse vis betydligt större 

 än de närmare basen liggande cellerna, ehuru dock aldrig 

 skillnaden i storlek mellan toppcellen och de öfriga är så 

 stor som hos de former, hvilka jag nedan kommer att be- 

 skrifva. — Till längden vexla dessa celltrådar rätt betydligt 

 (från 50 — 125 /<) alltefter bålens olika tjocklek. Zoosporangia 

 unilocularia (tafl. I fig. 15) äro ellipsoidiska eller ellipsoidiskt- 

 päronformiga, sålunda lika dem hos hufvudformen, 60 — 70 /' 

 långa och 25 — 30 fi tjocka. 



Exemplar med dylika organ har jag sett i Januari, Fe- 

 bruari, Maj, Juli, Augusti och December månader. 



f. 3, ramusculifera Nob. 



Forma Ch:£e flagelliformis thalli axi primario secundum 

 totam longitudinem ramos crebros, 1 — 1^/2 ctmr longos, sim- 

 plices, patentes emittente; filis periphericis cellulosis distincte 

 clavatis, cellula terminali ceteris saltem duplo crassiore. Tab. 

 I, fig. 10, 11, 12. 



Sydkap (uppkastad på stranden) ; Fairhavn på 2 — o fam- 

 nars djup; mycket sällsynt. 



I olikhet med den föresfående växer denna alltid i en- 

 samma, spridda exemplar. Bålen, som är vidfästad medelst 

 en callus, blir ända till 30 ctmr lång och af samma tjocklek^) 

 som hos hufvudformen. Bålens hufvudaxel bär efter hela sin 

 längd talrika, korta (omkring 1 — l^/o ctmr långa), vanligen 

 utspärrade, cylindriska eller stundom svagt klubblika, strödda 

 grenar (tafl. I, fig. 10), hvilka hafva betydligt mindre tjocklek 

 än den del af hvifvudaxeln, från hvilken de utgå. I de aldra 

 flesta fall sakna biaxlarne örenar af höore ordninsf. 



') Exemplaren från Sydkap äro något finare och hafva något längre gre- 

 nar än de vid Fairhavn taeua. 



