30 KJELLMAN, OM SPETSBERGENS THALLOPHTTEK. 



De periferiska celltrådarna (tafl. I, fig. 11) äro mera 

 klubblika än hos de bada föregående formerna. De enrum- 

 miga zoosporangierna äro i längdsnitt bredt elliptiska, något 

 kortare hos denna form än hos föregående (55 — 60 fi långa 

 och 25 — 30 " tjocka. — Exemplar insamlade i Juli och Au- 

 crusti äro försedda med dvlika organ. 



f. 4. subsimplex Xob. 



Forma Chrte flagelliformis thallo eramo sovel parce ramoso, 

 ramis brevibus, patentibus, sfepe recurvatis, interdum imo 

 alterove ramulo brevissimo prseditis; filis periphericis cellu- 

 losis distincte clavatis, cellula terminali cellulis inferioribus 

 saltem duplo crassiore. Tab. I, fig. 16, 17, 18. 



Fairhavn och de kringliggande öarna, på IV2 — 2 fam- 

 nars djup; siillsynt. 



Bålen är slak, omkring 30 ctmr då den är som längst, be- 

 tydligt finare än hos någon af de förut omnämnda formerna, 

 vidfästad medelst en liten callus radicalis, än alldeles enkel, 

 än mycket sparsamt grenig. Yngre exemplar äro grenigare 

 än äldre och hos dem utgå biaxlarna såväl vid som ofvan 

 och under hufvudaxelns midt. Då växten blir äldre, upplösas, 

 såsom det vill synas, de biaxlar, som funnits vid och under 

 hufvudaxelns midt, ty hos äldre, större exemplar är hufvud- 

 axeln endast upptill grenig. Biaxlarne äro korta, knappt 1 

 ctmr långa, än raka, än, och i synnerhet om de äro något 

 längre, böjda, och i detta fall merendels försedda med en 

 eller annan mycket kort gren af andra ordningen. (På tafl. 

 I, fig 16 är ett ungt exemplar afbildadt). 



De periferiska celltrådarne (tafl. I, fig. 17) äro ännu tyd- 

 ligare klubbformiga än hos föregående, hvarigenom ogrenade 

 exemplar af denna form lätt kunna skiljas från fina exemplar 

 af f. chordaeformis. 



Jag har ibke af f. subsimplex sett något exemplar med 

 fullt utvecklade zoosporangia unilocularia. Dessa synas emel- 

 lertid vara något mindre hos denna form än hos de föregående 

 (tafl. I, fig. 18). 



Några exemplar af denna form erinra till habitus mycket 

 om unga individ af Ch. divaricata, från hvilka de dock låta 

 lätt skilja sig genom de periferiska celltrådarnes form, såsom 

 röjer sig af en jemförelse mellan fig, 17 och fig. 20, hvilken 



