BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. IlANDL, BAND. 4. N:0 6. 41 



Utan tvifvel är denna en god och frän Phloeospora siib- 

 articulata väl skild art. Bålen är i åtminstone sin öfre hälft 

 tydligt artikulerad och kortikalcellerna äro särskildt i denna 

 del i optiskt längdsnitt qvadratiska eller rektangulära. Häri 

 är den (såsom Aresch. 1. c. angifvit) i väsentlig grad olika den 

 föregående. (Jfr. Gobi Braunt. tafl. 2 fig. 14.) — Unga exem- 

 plar har jag icke sett af denna art från Östersjön, men väl från 

 Spetsbergen, der den på angifna ställen icke var sällsynt. 

 Dessa hafva det egendomliga utseende som fig. 21 på tafl. I 

 utvisar. I bålen är en hufvudaxel tydlig. Från denna utgå 

 några få, o-rofva, korta grenar af första ordnino-eu. Dessa åter 

 äfvensom hufvudaxeln utskicka en mängd smala, enkla, nästan 

 jemtjocka, omkring 2 — 3 etmr långa grenar, hvilka mot axlar- 

 nes spets sitta tätt packade. — Vid tilltagande ålder delar 

 sig hvarje individ i flera, derigenom att vissa delar af hufvud- 

 axeln och de nämnda grofva grenarne af första ordningen 

 upplösas. Flera så uppkomna individ förenas derefter med 

 hvarandra till större eller mindre, på bottnen löst liggande 

 knippen af obestämd form, hvilka äro mycket svåra att utreda. 

 Växten utvecklar sig nu vidare. Från de qvarvarande delarne 

 af hufvudaxeln och de grofva grenarne äfvensom från basen 

 af de enkla, jemtjocka grenar, dessa bära, utbildas en mängd 

 rhiziner. De sistnämnda grenarne tilltaga i storlek och för- 

 grena sig, dock sparsamt. I detta stadium likna Spets- 

 bergska exemplar dem från Östersjön och äfven dem från 

 Ochotska hafvet, der arten enligt Ruprecht förekommer, ehuru 

 de äro något större och yppigare än dessa senare. Dylikti 

 äldre, sammantofvade exemplar fann jag i stor mängd under 

 hösten och vintern i Mosselbay. En del af dessa voro för- 

 sedda med zoosporangier. Dylika organ utvecklar växten 

 äfven innan den undergått den omnämnda delningsprocessen. 

 Unga exemplar träffade jag i början af hösten i Mosselbay 

 och på sommaren i Green Harbour och Skansbay. — Om detta 

 utvecklingssätt är för arten konstant, så ligger häri en väsent- 

 lig olikhet mellan den och Phl. subarticulata. Vid Spets- 

 bergen förekom den på 2 — flera famnars djup, på sand- och 

 grus- och stenbotten. Yngre exemplar voro merendels fästa 

 på stenar. 



Till familjen Dictyosiphoneae torde man tillsvidare kunna 

 räkna följande tveune slägten. 



